Справа № 302/1228/22
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

27.10.2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, та в якому позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі твердої грошової суми 3000 гривень, щомісячно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 01 червня 2000 року по 18 липня 2017 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду від 18.07.2017 року справа №302/567/17 було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачко у будинку її матері за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року, справа №302/707/20 змінено спосіб стягнення і розмір аліментів, визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.12.2017 року, справа № 302/801/17 та відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі твердої грошової суми 2000 (дві тисячі) грн, починаючи з 31.07.2020 року та до досягнення нею повноліття.

22 червня 2019 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 .

30.07.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття і з цього часу припинено виконання рішення суду про стягнення аліментів на її утримання.

Відповідач добровільно доньці не допомагав і не допомагає, її здоров`ям, життям не цікавиться, від сплати аліментів ухилявся, через що неодноразово виникали заборгованості. На даний час відповідач погашає заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа від 28.10.2020 №302/707/20.

У позові також зазначено, що 01 вересня 2022 року ОСОБА_2 вступила на навчання до Кременецького філіалу Почаївської Духовної Семінарії на регентське відділення, денної форми навчання. Період навчання становить з 01.09.2022 року по 14.06.2025, відповідно до довідки ОСОБА_8 .

У зв`язку з тим, що повнолітня дочка ОСОБА_2 навчається у місті Кременець, у навчальному закладі на денній формі навчання, стипендію та іншого матеріального чи фінансового забезпечення не отримує, і через постійну зайнятість у навчальному процесі не взмозі мати самостійний заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності.

Позивачка зазначає, що щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 у зв`язку з її навчанням вона витрачає в середньому п`ять тисяч гривень, зокрема: витрати на харчування - 2500 грн; одяг, засоби гігієни, ліки, книги, шкільне приладдя, заняття спортом, поповнення мобільного телефону, громадський транспорт, тощо - 2500 гривень. Також під час поїздки додому (1 раз в місяць-два) дочка ОСОБА_4 додатково витрачає близько 1300 грн за проїзд в обидва боки на транспорті міжобласного сполучення. Таким чином, загальні витрати в місяць на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, становлять біля 6000 грн. в місяць.

Також позивачка вказує, що крім повнолітньої дочки ОСОБА_4 , вона має на утриманні ще одну дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій виповнилося 3 роки і її відпустка по догляду за нею до 3-х років закінчилася, постійного місця роботи вона немає, соціальну допомогу не отримує, а тому їй самій важко утримувати повнолітню доньку ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі твердої грошової суми 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з позовною заявою і доданими до неї матеріалами надіслана відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

08.12.2022 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 від 02.09.2020 року та згідно довідки про доходи від 06.12.2022 року сума його місячного доходу становить 2500,00 грн.. Також відповідач зазначає, що згідно довідки №45 від 02.09.2022, виданої Почаївською духовною семінарією, вказана релігійна організація не є державною структурою, відповідно, після закінчення вказаної релігійної організації, його донька не буде мати диплому встановленого державного зразка, тому не вважає, що перебування його доньки у вказаній організації підпадає під ознаки продовження навчання повнолітньої дитини в принципі. Також відповідач вказує, що зазначена релігійна організація, наскільки йому відомо, не може мати жодної акредитації, тому що не є навчальним закладом. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, відмовити.

28.12.2023 року позивачкою ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив, в якому позивачка вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 не надав належних доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу своїй дочці, не заперечив обставини, зазначені в позові. Крім того позивачка зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є власником нерухомого майна, здає в оренду житлові приміщення в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_2 та даних фактів відповідач не заперечує, також він не заперечив ту обставину, що їх донька навчається і сама не може себе забезпечити матеріально належним чином. Позивачка наголошує, що донька ОСОБА_4 часто хворіє, має поганий зір та потребує додаткових коштів на придбання ліків та лікування зубів, на що також потрібні додаткові кошти. Вказує також, що відповідачем не надано висновку МСЕК або ЛКК, в яких би було відображено про заборону будь-якої праці. Відповідач інших утриманців не має, є молодою працездатною особою і батьком, який зобов`язаний допомагати своїй дочці, тому просить заявлений нею позов задовольнити у повному обсязі за наведеними у позовній заяві підставами.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вивчивши відзив відповідача з доданими до нього документами, а також відповідь на відзив, складену позивачкою з долученими до них матеріалів, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/1228/22, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_3 , яке видано Міжгірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 04.07.2017 року (повторно), де в графі «батько» вказаний ОСОБА_2 , а в графі «мати» ОСОБА_10 , що відповідачем не оспорюється та копія вказаного свідоцтва є в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно свідоцтва про шлюб вбачається, що 22.06.2019 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб Міжгірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №27 та після реєстрації якого дошлюбне прізвище дружини « ОСОБА_6 » змінено на прізвище « ОСОБА_7 », копія якого є в матеріалах справи (а.с.6).

Як вбачається з довідки, виданої ОСОБА_8 за вих.№ 45 від 02.09.2022 року, ОСОБА_3 дійсно навчається в Кременецькому філіалі (регентському відділені) Почаївської Духовної Семінарії. Термін навчання з 1 вересня 2022 року по 14 червня 2025 року. Форма навчання денна. Під час навчання студенти їх закладу не отримують стипендії та ніякого іншого матеріального чи фінансового забезпечення. ОСОБА_8 зареєстрована в Державному Комітеті України у справах релігії України 28.03.1995 року №45 та оригінал вказаної довідки міститься в матеріалах справи (а.с.10).

З офіційний джерел, отриманих судом відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій, відповідно до яких вбачається, що Почаївська Духовна Семінарія Тернопільської єпархії Української православної церкви () - є вищий духовний навчальний заклад, що здійснює підготовку кандидатів для пастирського служіння та богословів згідно з Церковним освітнім стандартом бакалаврської базової вищої духовної освіти. Семінарія має статус юридичної особи, здійснює свою діяльність у відповідності до Статуту і є учбовим закладом Української Православної Церкви згідно з реєстраційним свідоцтвом Міністерства України у справах національностей, міграції та культів за № 45 від 27.03.1995 року. Після закінчення семінарії студенти за умови зразкової поведінки здають випускні екзамени та за наявності відповідного рівня знань, пишуть і захищають дипломну кваліфікаційну роботу. Випускнику видається диплом про базову духовну вищу освіту з присвоєнням кваліфікації бакалавра богослов`я.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Міжгірською селищною радою за вих.№2039 від 25.10.2022 року, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Відповідно до листа старшого державного виконавця Міжгірського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за № 12173/18.5-38 від 08.10.2020 року та розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_2 станом на 15.09.2022 року має заборгованість у сумі 2550 грн., згідно виконавчого листа № 302/707/20 від 28.10.2020 року, який виданий Міжгірським районним судом Закарпатської області.

Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , серії НОМЕР_4 , виданого Пенсійним фондом України 02.09.2020 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній отримує пенсію по інвалідності Ш групи, довічно, загальне захворювання (а.с.28).

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та регулюються ст.ст.198-199 Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України(в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на одного з батьків дитини. Хоча суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини).

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача та позивача, а також можливість відповідачем сплачувати аліменти. Та при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати усі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, повнолітня ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 , позивачки у справі, тому остання має право на отримання аліментів від відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, а відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається у Почаївській Духовній Семінарії, який є вищим духовним навчальним закладом, зареєстрованим в Державному Комітеті України у справах релігії України 28.03.1995 року №45.

При цьому суд також враховує, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківство відносно якої відповідачем не оспорено, та яка на теперішній час навчається за денною формою навчання у Почаївській Духовній Семінарії і потребує матеріальної допомоги, а батьки мають рівні обов`язки щодо останньої по її утриманню.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суду не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача ОСОБА_2 можливості надання в повному обсязі утримання повнолітній доньці, яка продовжує навчання.

Щодо посилання відповідача на те, що його донька ОСОБА_4 , навчаючись у семінарії (релігійній організації), перебуває на повному утриманні, то вказані доводи не є слушними та спростовуються довідкою з місця навчання від 02.09.2022 року, оригінал якої є в матеріалах справи (а.с.10), та відповідно до якої студенти ОСОБА_8 не отримують стипендії та ніякого іншого матеріального чи фінансового забезпечення.

Відтак, донька ОСОБА_3 , 2004 року народження перебуває на утриманні матері (позивача), джерела доходу вона не має.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч.3 ст.82 ЦПК України). Втім, відповідач не надав доказів про джерело коштів існування родини відповідача, окрім зазначення у відзиву суми щомісячних доходів в розмірі 2500 грн., у зв`язку з чим така поведінка відповідача ОСОБА_2 розцінюється судом як намагання позбутися батьківського обов`язку, передбаченого ст.199 СК України, та відповідальності за його невиконання.

Алімeнти це обов`язок утримання у визначених законом випадках однією особою іншої, яка потребує цього.

ОСОБА_2 потребує утримання, підстави для цього Законом передбачені, втім, відповідач не виконує вказаного обов`язку, та суду не було надано доказів на підтвердження існування у відповідача будь-якої обставини, яка унеможливлювала би виконання ним батьківського обов`язку.

Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача та у суду наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки, яка продовжує навчання, а саме в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень щомісяця, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання ОСОБА_2 , ефективну участь відповідача в матеріальному забезпеченні доньки у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням навчання, узгоджуватиметься з вимогами Закону, відповідатиме її інтересам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Разом з тим, в задоволенні решти позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , саме в розмірі 3000,00 гривень доходу (заробітку) відповідача щомісячно.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих сторонами доказів на підтвердження заявлених вимог та заперечень проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.

При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої ОСОБА_2 та платоспроможності відповідача ОСОБА_2 . При цьому, суд враховує, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не взмозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, а також приймаючи до уваги ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , угоди про її матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, внаслідок чого повнолітня ОСОБА_3 опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно забезпечувати належний матеріальний рівень для продовження навчання та здобуття освіти, гідного розвитку та існування на період навчання у обраному нею навчальному закладі, повнолітня ОСОБА_3 не в змозі, а тому суд вважає за необхідне, з урахуванням матеріального та сімейного становища відповідача ОСОБА_2 , який має щомісячний сталий дохід ,постійне джерело прибутку, отримує пенсійні виплати у зв`язку з інвалідністю ІІІ групи та належних та допустимих доказів тих обставин, що відповідач ОСОБА_2 , будучи особою з інвалідністю Ш групи, є непрацездатним за станом свого здоров`я, та останньому протипоказана будь-яка праця, суду не надано, також відповідачем не подано доказів щодо наявності на його утриманні інших неповнолітніх та/або непрацездатних осіб, тому з урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х років.

Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2022 року становить 992,40 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.180-183,191,199,200 Сімейного кодексу України, ст.9,12,13,76-81,137,259,263-265,268, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , РНОКПП - НОМЕР_7 ) на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_8 ) - аліменти у твердій грошовій сумі - 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 27 жовтня 2022 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання у вищому духовному навчальному закладі Почаївській Духовній Семінарії, тобто до 14 червня 2025 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір в дохід держави в розмірі - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко