Справа №155/1385/22
Провадження №2/155/85/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

за участю секретаря судового засідання Воронюк Н.М.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Горохівської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації

УСТАНОВИВ:

Позивач 27 грудня 2022 року звернувся до суду з позовом до відповідача, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), яка розташована на території Горохівської міської ради, земельні ділянки.

Вказує, що він являється спадкоємцем після померлого, спадщину прийняв, оскільки в останнього наявні правовстановлюючі документи.

Через розбіжність в рішенні Підберезівської сільської ради №6/5 від 24 грудня 1993 року в зазначенні імені спадкодавця він не може належним чином спадкувати спадкове майно.

Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду клопотання про розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 рішення Підберезівської сільської ради №6/5 від 24 грудня 1993 року, в якому зазначено власника земельних ділянок як ОСОБА_2 , позивачу потрібно для можливості спадкування за законом після померлого ОСОБА_2

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , видане 02 жовтня 1996 року Горохівським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області. (а.с.4).

Згідно з інформацією, яка зазначена в довідці виданої Підберезівським старостинським округом Луцького району Волинської області №1036 від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, належали земельні ділянки площею 0,39 га для ведення особистого господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку - згідно рішення Підберезівської сільської ради від 24 грудня 1993 року №6/5 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок. (а.с.7).

Відповідно до інформації яка зазначена в копії виписки з рішення від 24 грудня 2022 року №6/5 Підберезівської сільської ради, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельна ділянка розміром 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства. (а.с.6).

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що рішення Підберезівської сільської ради від 24 грудня 2022 року №6/5 в частині передачі у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_2 належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьком є ОСОБА_2 . (а.с.11).

Згідно з інформацією, яка зазначена в довідці виданої Підберезівським старостинським округом Луцького району Волинської області №1036 від 02 листопада 2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, належали земельні ділянки площею 0,39 га для ведення особистого господарства та 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку - згідно рішення Підберезівської сільської ради від 24 грудня 1993 року №6/5 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про приватизацію земельних ділянок. На момент смерті спадкодавець проживав один. Дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть №23. Спадкоємцем є рідний син ОСОБА_1 , 1945 року народження, який вступив у фактичне володіння земельними ділянками за законом. (а.с.7).

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, то суд при розгляді керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року.

Згідно ч.1 ст.524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно ч.1 ст.529 ЦК Української РСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи спадкоємець ОСОБА_1 , спадщину після смерті ОСОБА_2 , прийняв відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини), шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом першої черги після померлого батьком ОСОБА_2 , прийняв спадщину в установленому законом порядку.

З дослідженої в судовому засіданні копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 грудня 2022 року за №02-31/537, вбачається, що позивачу Державним нотаріусом Горохівської Державної нотаріальної контори Волинської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , на не приватизовані земельні ділянки, у зв`язку з тим, що спадкоємець не подав правовстановлюючих документів. (а.с.10).

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно з ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 , прийняв спадщину за законом. Успадкувавши спадкове майно, він успадкував право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), ст.125 Земельного кодексу України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику в справах про спадкування», ст.ст. 524, 529, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності рішення Підберезівської сільської ради від 24 грудня 2022 року №6/5 в частині передачі у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_2 - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельної ділянки, площею 0,39 га для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі рішення Підберезівської сільської ради від 24 грудня 1993 року №6/5, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторонами по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач: Горохівська міська рада Луцького району Волинської області, (місцезнаходження: м. Горохів, вулиця Шевченка, 17, Луцький район, Волинська область, ).

Дата складення повного тексту рішення 07 лютого 2023 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана