Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1572/22 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М.
Категорія 53 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М, Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/1572/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2022 року, яке ухвалено суддею Вдовиченко Т.М.

встановив:

У квітні 2022 року позивач звернуся до суду з позовом, в якому просив відшкодувати збитки, завдані пошкодженням автомобіля внаслідок зіткнення з конем, власником якого є відповідач. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що 20.11.2021 о 18 год. 25 хв. на автодорозі Гардишівка-Озадівка, на проїзну частину вибіг кінь, де відбулося зіткнення з належним йому транспортним засобам Ford-Kuga д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 100153,47 грн. На підставі чого позивач просить стягнути з відповідачки зазначений розмір матеріальної шкоди та судові витрати.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.10.2022 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 100153,47 грн., витрати за проведення експертизи та судовий збір. Додатковим рішенням від 21.11.2022 вирішено питання про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та недотримання норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд залишив поза увагою той факт, що постановою Бердичівського міськрайонного суду від 21.01.2022 провадження у справі № 274/7336/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрите у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Суд не надав належної правової оцінки тому, що в матеріалах вказаної адміністративної справи відсутні докази залишення нею коня на проїзній частині без належного нагляду. Крім того, відповідач вважає висновок експертного дослідження № 483 від 09.12.2021 не належним та недопустимим доказом, оскільки огляд транспортного засобу проводився через два тижні після ДТП, розрахунки, наведені у висновку, вважає завищеними. До того ж відсутні відомості щодо вартості автомобіля на момент скоєння ДТП та після ДТП, у зв`язку з чим неможливо зробити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість розміру майнової шкоди. Оскільки з матеріалів справи не вбачається вини відповідача у скоєній ДТП, та в тому, що між її діями та завданою шкодою існує причинний зв`язок, просить скасувати рішення як незаконне та необґрунтоване.

Позивач не скористався наданим йому правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представник позивача просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Ford-Kuga, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

20 листопада 2021 року о 18-25 год. на автодорозі Гардишівка-Озадівка автомобіль позивача зіткнувся з конем, який вибіг на дорогу, та власником якого є відповідач ОСОБА_2 . В результаті вказаної події транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.12.2021 у справі 274/7335/21 відносно ОСОБА_1 та постановою того ж суду від 21.01.2022 у справі №274/7336/21 відносно ОСОБА_2 провадження закриті, в зв`язку з відсутністю в діях вказаних осіб складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновку експертного дослідження №483 від 09.12.2021, складеного судовим експертом Арефіним М.Г., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складових автомобіля марки Ford-Kuga, 2017 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , завданого власнику автомобіля станом на 05.12.2021 становить 100153,47 грн. (а.с. 13-28).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою не доведено факту вжиття всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання по догляду за твариною під час випасання біля транспортних шляхів, як це передбачено вимогами ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», а відтак не доведено відсутність її вини у спричиненій шкоди. Між такими діями відповідачки та спричиненою позивачу шкодою суд встановив безпосередній причинний зв`язок та наявність вини відповідачки.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другою статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа, яка володіє та використовує транспортний засіб, відповідає за заподіяну шкоду й за відсутності вини, єдиним виключенням із загального правила є доведеність цією особою заподіяння шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, у той час як правила статті 1166 ЦК України, якою встановлюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачають відшкодування за неї за наявності вини особи, яка заподіяла шкоду.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 на обґрунтування вимог зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідачки, яка не забезпечила належний догляд за конем, що призвело до отримання механічних пошкоджень автомобіля.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач вказувала, що з її боку не було допущено порушень правил, оскільки кінь був прив`язаний ланцюгом за 200 метрів від дороги, де завжди випасався, а чому він відірвався вона не знає.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка утримує та супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою.

Згідно із ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Аналіз вказаної норми статті дає підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач (особа, яка утримувала тварину в момент завдання збитків) доводить відсутність протиправності та вини.

У справі, що переглядається, надаючи оцінку діям (бездіяльності) відповідачки на предмет наявності ознак протиправності та її вини, суд установив, що ОСОБА_2 є власником домашньої тварини кобили та відповідальною за її належне утримання; тварина, перебуваючи на випасі без нагляду, вийшла на проїзну частину дороги та стала причиною ДТП, внаслідок якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень.

Тобто відповідач ОСОБА_2 , як особа, яка утримує домашню тварину, не виконала свій обов`язок із забезпечення безпеки дорожнього руху транспортних засобів від дій належної їй тварини.

В апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на відсутність вини в заподіянні шкоди майну позивача, вказує на те, що постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2022 у справі №274/7336/21 провадження про адміністративне правопорушення відносно неї було закрито в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Так, у вищевказаній постанові вказано, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях ознак правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, оскільки вона не була учасником дорожнього руху, не керувала гужовим транспортом.

Однак, доводи апеляційної скарги про те, що вона не могла вжити будь-яких дій щодо запобігання ДТП, оскільки належним чином припнула (та спутала) коня, колегія суддів не приймає, адже саме відповідач є відповідальною особою за дотримання правил безпеки, у тому числі безпеки дорожнього руху за участі належної їй домашньої тварини.

Встановивши вину відповідачки в незабезпеченні належного догляду за домашньою твариною, суд зробив правильний висновок про покладення на відповідача відповідальності з відшкодування шкоди, заподіяної майну позивача внаслідок ДТП.

Визначаючи розмір майнових збитків, заподіяних майну позивача, суд прийняв до уваги Висновок експертного дослідження № 483 від 09.12.2021 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford-Kuga д.н.з. НОМЕР_1 , за змістом якого вартість майнових збитків складає 100153,47 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка посилається на те, що вказаний висновок є неналежним та недопустимим доказом, крім того вважає завищеним розмір шкоди, визначений цим висновком.

Разом з тим, встановивши, що відповідач належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у заподіянні шкоди майну позивача, а також відомостей, викладених у висновку експертного дослідження № 483 від 09.12.2021, зокрема, щодо розміру збитків, не надала, суд першої інстанції, не оцінюючи висновок вказаного експертного дослідження як висновок судової експертизи, а прийнявши його як письмовий доказ на підтвердження розміру заподіяного позивачу збитку, обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача майнові збитки в розмірі 100153,47 грн.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Оскільки відповідачка не довела відсутність протиправності власної бездіяльності та відсутність вини в заподіянні шкоди майну позивача, суд зробив правильний висновок про покладення на неї обов`язку з відшкодування збитків, заподіяних транспортному засобу позивача.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Головуючий Судді