Справа № 450/2821/23 Провадження № 2/450/1192/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Молдавської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про визнання незаконним рішення та стягнення виплати страхового відшкодування, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивачка звернулася до суду з позовом про визнання незаконним рішення ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» «Про відсутність підстав для виплати по полісу № АР/1972420» від 30.03.2023 та стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на її користь 35608,80 грн., а також понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що при розгляді справи № 450/4412/22 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 09.11.2022 близько 09:10 на автодорозі «Львів-Пустомити-Меденичі», у близькості до її перехрестя із вул. Лісневицькою у м.Пустомити, в межах населеного пункту, керуючи автомобілем марки «Сітроен С4», д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, а саме: Розділу 1 пунктів 1.3, 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дорожня обстановка»); Розділу 2 пункту 2.3 (підпунктів «б», «д»); Розділу 18 пункту 18.1, що виразились в тому, що він, керуючи вищевказаним автомобілем, рухаючись у правій смузі руху у напрямку до селища Меденичі Львівської області зі швидкістю близько 53-58 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху і як наслідок вказаних дій допустив наїзд керованим автомобілем на пішохода ОСОБА_1 , яка в той час рухалась через дорогу зліва на право відносно напрямку руху відповідного транспортного засобу у межах нерегульованого пішохідного переходу. В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Сітроен С4», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 пішохід ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.» За результатами розгляду справи № 450/4412/22 ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.02.2023 вирішено звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим. 07.03.2023 вона звернулася до страхувальника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв?язку із завданням їй шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме - завданням позивачу тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що відбулося 09.11.2022. ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес" 30.03.2023 прийнято рішення «Про відсутність підстав для виплати по полісу № AP/1972420». Зазначене рішення обґрунтоване тим, що відповідно до ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.02.2023 у справі №450/4412/22, потерпіла ОСОБА_1 в судовому засіданні також подала заяву про закриття провадження в зв?язку з примиренням з обвинуваченим, так як між нею та обвинуваченим відбулось примирення і вона просить звільнити останнього від кримінальної відповідальності, а провадження закрити. Завдана шкода їй відшкодована. Потерпіла та обвинувачений досягнули примирення, шкоду заподіяну вчиненням кримінальним правопорушенням, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а потерпіла в свою чергу шляхом вільного волевиявлення пробачили обвинуваченому вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У зв?язку із цим, відповідач прийшов до висновку, що зобов?язання є припиненим і відсутні підстави для повторного відшкодування шкоди. Однак, з такими висновками позивач не погоджується, оскільки при розгляді кримінальної справи № 450/4412/22 ОСОБА_1 зазначила, що обвинуваченим відшкодовано їй шкоду, оскільки не мала претензій до останнього, а розраховувала отримати страхову виплату саме від відповідача ПрАТ "Страхова компанія"Брокбізнес" відповідно до закону, оскільки саме відповідач несе відповідальність за виплату страхового відшкодування згідно із полісом № АР/1972420 обов?язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Вважає, що є всі підстави для виплати їй страхового відшкодування. Витрати позивачки на лікування становили 33911,24 грн. Оскільки позивач зазнала моральної шкоди, просить стягнути з відповідача 5% від 33911,24 грн., що становить 1695, 56 грн.

21.09.2023 до суду надійшли додаткові пояснення позивачки, в яких зазначається, що вона не погоджується з позицією відповідача, яка викладена у відзиві на позову заяву, просить долучити до матеріалів справи договір про примирення між потерпілим та обвинуваченим, та задоволити позов у повному обсязі, оскільки основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, про що зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду. Відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, має здійснюватися саме страховиком в межах страхового відшкодування, а покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях.

Позиція відповідача: 05.07.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки вважає, що правові підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. Вважає, що згідно ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.02.2023 обвинувачений відшкодував потерпілій ОСОБА_1 всю завдану шкоду в повному обсязі.

04.10.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення, в яких представник заперечує щодо долучення до матеріалів справи додаткових пояснень позивача, оскільки пропущені строки на їх подачу; а також заперечує про долучення договору про примирення між потерпілим (позивачем) та обвинуваченим (винуватцем ДТП), оскільки в даному клопотанні відсутні необхідні складові для прийняття даних доказів судом, вважає , що даний договір було додатково виготовлено для подачі до суду.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила в задоволенні позову відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 14.06.2023 ухвала про відкриття провадження; 05.07.2023 клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, клопотання про витребування доказів; 05.07.2023 відзив на позовну заяву; 21.09.2023 додаткові пояснення сторони позивача; 04.10.2023 заперечення на додаткові пояснення сторони відповідача.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, судом встановлено, що 09.11.2022 близько о 09:10 на автодорозі «Львів-Пустомити-Меденичі», у близькості до її перехрестя із вулицею Лісневицькою у м. Пустомити, в межах населеного пункту, керуючи автомобілем марки «Сітроен С4» реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив вимоги чинних Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: Розділу 1 пунктів 1.3, 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дорожня обстановка»); Розділу 2 пункту 2.3 (підпунктів «б», «д»); Розділу 18 пункту 18.1, що виразились в тому, що він керуючи вищевказаним автомобілем рухаючись у правій смузі руху у напрямку до селища Меденичі Львівської області. зі швидкістю близько 53-58 км/год., проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, чим створив загрозу безпеці дорожнього руху і як наслідок вказаних дій допустив наїзд керованим автомобілем на пішохода ОСОБА_1 , яка в той час рухалась через дорогу зліва на право відносно напрямку руху відповідного транспортного засобу у межах нерегульованого пішохідного переходу. В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Сітроен С4», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 пішохід ОСОБА_1 , отримала тілесні тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13.02.2023 звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно з положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 46 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК… Умовою звільнення особи (обвинуваченого, підсудного) від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим (ст.46 КК) є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості… Примирення винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка із сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Як вбачається, підставою звільнення були клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням обвинуваченого із потерпілими особами, подані обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_1 , яка претензій майнового характеру до ОСОБА_3 не мала у зв`язку з відшкодуванням завданих збитків. Вказана обставина була вирішальною для суду і зобов`язувала суд звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити, у зв`язку з наявністю підстав, передбачених у ст.46 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , який був винуватцем ДТП, внаслідок якого було завдано шкоди позивачці, в якості вибачень за вчинене правопорушення та на відшкодування можливої шкоди, що не охоплюється виплатою страхового відшкодування згідно страхового полісу, передав потерпілій ОСОБА_1 10000 грн.

Згідно полісу №АР/1972420 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.11.2021, ОСОБА_3 уклав договір з відповідачем для забезпечення транспортного засобу - Сітроен С4», д.н.з. НОМЕР_1 , строк дії договору з 20.11.2021 по 19.11.2022, страхова сума на відшкодування шкоди здоров`ю складає 260000,00 грн.

07.03.2023 позивач звернулася до страховика з заявою щодо виплати страхового відшкодування за страховим випадком, який мав місце 09.11.2022 з вини водія ОСОБА_3 .

Згідно виписки із медичної карти хворого ОСОБА_1 , виданої КНПТМО м.Львова ВП «Лікарня Святого Луки» від 15.11.2022 ОСОБА_1 внаслідок невиробничої травми 09.11.2022 отримала перелом хірургіної шийки плечової кістки, закритий перелом хірургічної шийки правої плечевої кістки із зміщенням відламків, закритий внутрісуглобовий перелом лів променевої кістки в типовому місці із зміщенням відламків, набряк м`яких тканин.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи квитанцій про оплату медичних засобів (металоконструкцій) та медичних препаратів витрати на лікування позивачки склали 33911,24 грн.

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно з ч. 1ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, вУгоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП, відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

За приписами ч.2 ст.9 Закону України«Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно дост. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним.

Як зазначено у постанові ВП Верховного Суду у справі №147/66/17 від 14.12.2021 Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 винуватець ДТП, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і за відмову від давання показань, в суді пояснив, що примирився з потерпілою у ДТП ОСОБА_1 та відшкодував їй кошти, які не входили до страхової виплати.

Таким чином саме на відповідача покладений обов`язок відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП позивачці.

Покликання сторони відповідача на те, що винуватцем ДТП відшкодовано шкоду потерпілій ОСОБА_1 , внаслідок чого було закрите кримінальне провадження у справі, не відповідавє встановленим обставинам справи, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 відшкодував шкоду, яка не пов`язана зі страховим відшкодуванням.

Відповідно до ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як встановлено судом розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю позивачки становить 33911,24 грн., а тому розмір моральної шкоди складає 1695,56 грн.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки суми страхового відшкодування у розмірі 33911,24 грн., а також моральної шкоди у розмірі 1695,56 грн., що в загальному становить 35608,80 грн.

Стосовно стягнення з відповідача витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно договору про надання правової допомоги №22-ц від 09.05.2023 за складення позовної заяви та представництво інтересів замовника (фізичної особи ОСОБА_1 ) в суді першої інстанції, замовник сплачує виконавцю фіксовану суму в розмрі 3000 грн. на підставі виставленого рахунку. Як вбачається 09.05.2023 позивачці юуло надано рахунок на оплату послуг №1 в розмірі 3000,00 грн. за надання правової допомоги за договором №22-ц.

Таким чином судом встановлено, що вартість витрат на професійну правничу допомогу складає 3000,00 грн., яку слід стягнути з відповідача.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір`звільнена від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з відповідача «Страхова компанія «Брокбізнес» слід стягнути 1073 грн 60 коп судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 9791166, 1167, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 82, 89, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 35608 (тридцять п`ять тисяч шістьсот вісім) гривень страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» в дохід держави 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесять три гривні 60 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», , місцезнаходження: 04050, м.Київ, вул. Білоруська, 3.

Повний текст рішення складено 21.12.2023.

СуддяД. А. Кукса