Дата документу 18.01.2023
Справа № 334/1859/22
Провадження № 8/334/3/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Філіпової І. М.,

за участю секретаря Сагайдак Г. В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ :

27.06.2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу №334/1859/22 від 08.06.2022 року за нововиявленими обставинами. Заявник вказує, що питання стягнення аліментів з одного з батьків залежить від встановлення факту з ким із батьків проживають діти. При видачі судового наказу суд виходив з інформації, що дитина проживає з матір`ю та вказана інформація є достовірною. Проте вказані обставини не відповідають дійсності, оскільки з 24.02.2022 року по теперішній час дитина проживає разом з батьком та повністю перебуває на його утриманні. Заявник регулярно бере участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини, організовує її розвиток, оздоровлення та лікування. До 24.02.2022 року матеріальну допомогу на утримання дитини він надавав ОСОБА_4 безпосередньо готівкою чи на її картковий рахунок.

До 24.02.2022 року дитина дійсно постійно проживала з матір`ю, проте з початком збройної агресії російської федерації, враховуючи характер місця роботи (служби) матері, яка не дозволяє у такий час належним чином виконувати обов`язки по утриманню та догляду за дитиною, з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я дитини, вони домовилися, що дитина буде проживати з батьком. З цього часу дитина проживає разом з заявником та його батьками, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Таким чином, обставини викладені у заяві ОСОБА_4 про стягнення аліментів не відповідає дійсності, дитина проживає разом з батьком, тому він просить скасувати судовий наказ та прийняти нове рішення про відмову у видачі судового наказу.

09.08.2022 року від представника стягувача адвоката Приладшевої Н. Г. надійшли заперечення на заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Після розірвання шлюбу син постійно проживав разом з матір`ю. У подальшому, після оголошення воєнного стану, за домовленістю батьків, син деякий час, тимчасово проживав з дідусем та бабусею на дачі. Наприкінці весни 2022 року відбулася стабілізація графіку роботи стягувача та вона повідомила, що забере сина для подальшого проживання разом з нею. При цьому, ОСОБА_7 з метою правової визначеності сплати батьком аліментів, було прийнято рішення про звернення до суду з заявою про видачу судового наказу. 07.06.2022 року вона звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, а з 05.06.2022 року син вже проживав разом з матір`ю. Тому підстав для скасування судового наказу про стягнення аліментів не існує. З вказаного часу, батько лише проводив зустрічі з дитиною, у тому числі за місцем свого мешкання, інколи з ночівлею, за згодою стягувача. Боржник помилково вважає вказані зустрічі часом фактичного проживання сина з ним.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив скасувати судовий наказ.

Представник стягувача адвокат Приладишева Н. Г. проти задоволення заяви заперечувала, просила відмовити.

Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

08.06.2022 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було винесено судовий наказ №334/1859/22 про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 07.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Частиною 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої ст.161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Судовий наказ видано відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

Копія судового наказу була направлена боржнику 10.06.2022 року, 15.06.2022 року ОСОБА_3 був ознайомлений з матеріалами справи, до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами звернувся 27.06.2022 року. Зважаючи на викладене, строк подання заяви не пропущено.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (ч.ч. 1, 2 ст.429 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи суд становив наступні обставини.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження.

Судом встановлено, що до 24.02.2022 року малолітній ОСОБА_9 проживав з матір`ю та з липня 2022 року по теперішній час дитина знову проживає з матір`ю, вказані обставини визнаються обома сторонами.

У судовому засіданні 14.09.2022 року ОСОБА_3 пояснив, що у зв`язку з початком війни було прийнято спільне рішення, що син буде проживати з його батьками на дачі у с. Вільноуланівське, Вільнянського району, Запорізької області. Він зажди добровільно надавав матеріальну допомогу сину, не було суперечок щодо місця проживання сина чи розміру аліментів. Син проживав з ним з 24.02.2022 року по 08.07.2022 року, коли колишня дружина його забрала, наразі син живе з матір`ю. ОСОБА_4 приїздила провідувати сина приблизно один раз на два тижні, грошей чи продуктів харчування не передавала. Він приїздив на дачу до батьків один раз на тиждень, привозив продукти харчування та інші необхідні речі, у інший час був зайнятий у м. Запоріжжя, є адвокатом, у вказаний період активно займався волонтерською діяльністю. За оскаржуваним наказом аліменти з нього стягнуті, заборгованості немає.

У судовому засіданні 14.09.2022 року ОСОБА_4 пояснила, що вона є поліцейською, після оголошення воєнного стану за спільною згодою син став проживати з дідусем та бабусею на дачі, оскільки вона була постійно на чергуваннях. Вона купувала сину солодощі та іграшки, грошей не давала. На початку червня 2022 року вона сина забрала, а у липні 2022 року приїздила на дачу забрати речі.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є батьком ОСОБА_3 25.02.2022 року син привіз до них на дачу онука. Син приїздив раз на тиждень, привозив продукти за переліком, який складала попередньо бабуся. До 06.07.2022 року онук проживав разом ним та його дружиною, потім приїхала мати та забрала онука до Запоріжжя.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що є сусідом по дачі ОСОБА_6 , добре знайомі. Весною з Поляковими проживав онук, син інколи приїздив, а у липні 2022 року дитину забрали. Впевнений, що у червні 2022 року бачив хлопчика на дачі, тому що будував літній душ на ділянці ОСОБА_11 , а дитина йому заважала.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що мешкає у с. Віьноуланівське, сусідка ОСОБА_6 . З кінця лютого 2022 року по 2-3 липня 2022 року з Поляковими проживав їх онук, на початку липня бачила як дід з онуком йшов на риболовлю.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що є матір`ю ОСОБА_3 24.02.2022 року їй подзвонив син, сказав, що треба забрати онука ОСОБА_13 до них на дачу в с. Вільноуланівське. Наступного дня привіз онука, побув кілька днів та повернувся до Запоріжжя. Син регулярно приїздив, привозив їм продукти харчування. Мати передавала онуку солодощі, після зустрічей з матір`ю онук повертався в нових речах, казав що мама купила. У червні 2022 року онук ще проживав з ними на дачі, 26.06.2022 року вони усі разом відмічали її день народження. 06.07.2022 року мати забрала онука.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що мешкає в одному будинку з ОСОБА_4 . Він після початку війни ОСОБА_13 він у дворі не бачив, кожного дня вигулює собаку, тому впевнений. Десь на початку літа, точніше не пам`ятає бачив ОСОБА_15 з сумкою та ОСОБА_13 , вона сказала, що вони повернулися додому. З того часу постійно бачить дитину у дворі.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_4 її дочка. Коли почалася війна, батьки вирішили відвезти онука на дачу заради його безпеки. Онук приїздив до дочки, вона купувала йому солодощі, необхідні речі, зошити для школи. 05.06.2022 року дочка забрала онука додому, свідок їх зустрічав вдома біля під`їзду. У червні 2022 року інша бабуся забирала онука до себе десь на тиждень.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Після початку війни бачив ОСОБА_15 , питав де подівся її син, казала що у бабусі зараз. 05.06.2022 року бачив ОСОБА_15 з сином, з машини діставали якісь речі, і бабуся їх біля під`їзду зустрічала. Дату пам`ятає точно, тому що у друга було день народження ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Щодо норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Виконання батьками обов`язку утримувати дитину може здійснюватися за домовленістю між ними. Так за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні, в грошовій і (або) натуральній формі. Також батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матір`ю) свого обов`язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Заявник вказував у заяві як нововиявлені обставини проживання сина разом з ним на момент ухвалення судового наказу 08.06.2022 року. Проте судом встановлено з пояснень сторін та свідків, що з 25.02.2022 року фактично дитина мешкала з дідом та бабою у с. Вільноуланівське Вільнянського району, а батько періодично привозив продукти харчування та інші речі. Вказані обставини на думку суду спростовують твердження щодо проживання дитини з батьком, оскільки у вказаний період мати також навідувала дитину та бачилася з нею у м. Запоріжжя, син залишалася з нею на ночівлю. Той факт, що дитина проживала разом з саме батьками ОСОБА_3 не дає підстав стверджувати, що дитина проживала з батьком.

Той факт що, батько періодично привозив продукти харчування лише підтверджує обставини щодо добровільного виконання обов`язку батьком щодо утримання неповнолітнього сина.

Щодо тверджень заявника, що мати забрала дитину у 08.07.2022 року, то вказані обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, так само як і твердження матері, що дитину від бабусі та дідуся вона забрала на початку 05.06.2022 року, оскільки вказані обставини підтверджуються виключно показаннями свідків, які є суперечливими та не точними.

Проте, судом було однозначно встановлено, що малолітній ОСОБА_9 не проживав разом з батьком у 2022 році та за будь-яких обставин з липня 2022 року проживає з матір`ю ОСОБА_4 .

Окрім того, вказані обставини не мають істотного значення для розгляду заяви про видачу судового наказу, оскільки не містять підстав для відмови у видачі судового наказу, передбачених статтею 165 ЦПК України.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що заява ОСОБА_8 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 170, 260, 423, 429 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Проголошення повного тексту ухвали 23.01.2023 року о 14 год. 30 хв.

Суддя: Філіпова І. М.