Номер провадження: 22-ц/813/2478/23
Справа № 501/1136/21
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області Сологуб Євгена Олександровича на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області, Великодолинської селищної ради Овідіопольського району про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеської області, Великодолинської селищної ради Овідіопольського району про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, згідно якого просила суд:

- встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженка с. Солов`ї, Старовижівського району, Волинської області) з липня 2012 року до дня смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкала із останнім однією сім`єю;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на земельну ділянку, площею 0,0603 га, що знаходиться за адресою: . АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з липня місяця 2012 року до дня смерті ОСОБА_2 до 28 травня 2020 року позивачка мешкала з останнім, однією сім`єю. Однак після смерті ОСОБА_2 , не може документально підтвердити факт сумісного проживання, у зв`язку із чим нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, незважаючи на те, що інших спадкоємців немає.

Крім того, на думку позивача, встановлення факту сумісного проживання є підставою для визнання за нею права власності на спадкове майно (а.с. 1-122).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 вирішено задовольнити частково, встановити факт проживання ОСОБА_1 а ОСОБА_2 однією сім`єю в період з липня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 . В решті позовних вимог вирішено відмовити (а.с. 221-226).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник Чорноморської міської ради Одеської області Сологуб Євген Олександровича звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області із апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його таким, що не відповідає обставинам справи, оскільки при укладенні договору купівлі продажу від 03.12.2019 року померлим ОСОБА_3 не було повідомлено нотаріусу жодної інформації стосовно проживання з кимось без укладення шлюбу тощо. Крім того, апелянт також зазначає, що надані позивачем до суду докази, а саме копія свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 29.05.2020 року, копія паспорту ОСОБА_1 , копія листа від 20.10.2010 року за № 209/02-14, копія договору купівлі-продажу від 03.02.2019 року, копія технічного паспорту та інші документи не були належним чином завірені та, в свою чергу, не є допустимими доказами по справі (а.с. 231-239).

03.10.2022 від представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу представника Чорноморської міської ради Одеської області. Представник позивача зазначив, що доводи апелянта про визнання недопустимими надані письмові документи не підлягають задоволенню, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи були досліджені судом, їм надано оцінку в процесі розгляду справи в сукупності з іншими доказами, показаннями свідків та вони в сукупності були визнані належними доказами. Факт спільного постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з липня 2012 та по момент смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Представник позивача вважає непереконливими сумніви представника відповідача 1 щодо спільного проживання однією сім`єю та доводи про неповідомлення нотаріуса в договорі купівлі-продажу від 03.12.2019 померлим ОСОБА_2 інформації щодо проживання з кимось без укладення шлюбу. Так, представник зазначає, що ОСОБА_2 знав, що шлюб з позивачкою не був офіційно укладений відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не вважав за доцільне повідомляти нотаріуса про фактичне проживання із ОСОБА_1 протягом тривалого часу однією сім`єю. Представник позивача зазначає, що відповідач 2 Великодолинська селищна рада Одеської області, не заперечив заявлених позовних вимог і не оскаржує рішення суду першої інстанції. Представник позивача зазначає, що 17.01.2022 позивачка ОСОБА_11 оформила право власності на спірне майно та продовжує проживати в садовому будинку спадкодавця по теперішній час. Представник позивача просить апеляційний суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні 02.03.2023 в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились, про час, дату, місце та порядок проведення судового засідання повідомлялись належним чином. Клопотань про розгляд справи за відсутності, про участь в справі в режимі відеоконференції, відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства (далі Правила), затверджених рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020 (https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/) суд повідомляє сторони та їх представників шляхом надіслання судової повістки, смс-повідомлення, листом, телефоном, факсом чи електронною поштою. Крім того, суд має право визнати сторону повідомленою з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду у разі якщо за обставинами справи вказана сторона ініціювала відповідну стадію процесу (подавала позов, апеляційну скаргу), або була присутня в судовому засіданні, або не була присутня в судовому засіданні, проте достеменно знала про його призначення, зокрема, подавала клопотання про його відкладення. Коли суд приймає рішення щодо сповіщення учасників справи, за потреби він також встановлює, яка саме сторона повинна виконати ту чи іншу процесуальну дію, та визначає строк, у який вона повинна це зробити.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача доведено, що з липня місяця 2012 року до дня смерті ОСОБА_2 до 28 травня 2020 року ОСОБА_1 мешкала зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю. Дані обставини підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_7 , яка працює контролером та пояснила, що з липня місяця 2012 року і до дня смерті ОСОБА_2 до 28 травня 2020 року з метою відібрання показів по електроенергії та водопостачанню, приходила до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Покази приладів їй надавала ОСОБА_1 , яка доглядала ОСОБА_2 , наймала йому медсестру, готувала їжу, прибирала, вони вели спільне господарство. Також, у підтвердження сумісного проживання надали аналогічні пояснення свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та які підтвердили, що з липня місяця 2012 року і до дня смерті ОСОБА_2 до 28 травня 2020 року ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_2 , готувала їжу, прибирала, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вели спільне господарство, тощо. ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі на перебуває, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб.

Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на об`єкти нерухомості, суд залишив без задоволення, оскільки підстава, за якою ОСОБА_1 було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відпала в зв`язку ухваленням даного рішенням суду. Відтак, вона не позбавлена права в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права. Так суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкові об`єкти нерухомості, в порядку спадкування за законом є передчасними та не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (т. 1, а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: - квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями правовстановлюючих документів; - садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями правовстановлюючих документів; - земельної ділянки, площею 0,0603 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями правовстановлюючих документів (т. 1, а.с. 20-22, 26-35, 36-39).

20.10.2020 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріусу Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Слаєвої Р.К. з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1, а.с. 16). 20.10.2020 відкрита спадкова справа до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (т. 1, а.с.17). Доказів на підтвердження того, що будь-які інші особи зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини матеріали справи не містять (т. 1, а.с.192-206). Разом з тим, приватний нотаріус роз`яснила заявниці, що в зв`язку з відсутністю родинних відносин з померлим ОСОБА_2 , вона має право звернутися до суду з заявою про визнання її четвертою чергою спадкування, як такою, що проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини або визнання права власності на майно 9т. 1, а.с. 18).

В матеріалах справи наявні:

- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян шодо актового запису про шлюб № 5 від 21.10.2011 щодо ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 23.01.1998 був розірваний шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 , укладений14.07.1991 (т. 1, а.с. 11,12-13);

- свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_13 від 26.04.1979 (т. 1, а.с. 15);

- акт про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2012 року, складений депутатом Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Мельниченко С.П. в присутності свідків-сусідів ОСОБА_14 (контролер), ОСОБА_7 23.10.2010 (т. 1, а.с. 19);

- договори купівлі-продажу щодо майна померлого ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 20-39);

- довідка СОГ «Волна» № 4 від 25.02.2021 про те, що ОСОБА_1 в період з липня 2012 по 28.05.2020 включно проживала разом зі ОСОБА_6 в належному останньому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 та перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах. В довідці зазначено, що ОСОБА_1 продовжує проживати в даному житловому будинку спадкодавця (т. 1, а.с. 41);

- пояснення голови правління СОГ «Волна» № 6 від 02.03.2021 про те, що ОСОБА_1 постійно проживала зі ОСОБА_6 понад сім років однією сім`єю з липня 2012 року по 28.05.2020 за адресою: 10 лінія, 3 46, с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області (т. 1, а.с. 43);

- протоколи загальних зборів СОГ «Волна» та витяги з протоколів;

- членська книжка № 183 від 17.04.2012 члена СОГ «Волна» ОСОБА_6 ;

- розрахункові книжки за газопостачання та водопостачання про сплату ОСОБА_6 житлово-комунальних послуг (т. 1, а.с. 45-122).

За положеннями ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини (п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Згідно з абзацом 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018, справа № 644/6274/16-ц).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанови Верховного Суду від 12.12.2019 в справі № 466/3769/16, від 27.02.2019 у справі № 522/25049/16-ц, від 11.12.2019 в справі № 712/14547/16-ц, від 24.01.2020 в справі № 490/10757/16-ц).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи на момент смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та на теперішній час місце проживання позивачки ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (дата реєстрації 26.09.2006) (т. 1, а.с. 7,9). Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачка проживала в Одеській області з липня 2012 рік та на момент звернення до суду з позовом матеріали справи не містять. В паспорті позивачки міститься відмітка, проставлена ГУ ДПС в Одеській області 25.03.2021 про те, що ОСОБА_1 має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, дата взяття на облік 25.03.2021 (т. 1, а.с. 8).

Розрахункові книжки за оплату комунальних послуг не містять доказів, що комунальні послуги сплачувались ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно. В наданих розрахункових книжках зазначено, що всі комунальні послуги сплачувались ОСОБА_6 самостійно. Так само в матеріалах справи відсутні будь-які інші підтвердження факту ведення спільного господарства ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , їх спільних витрат, придбання спільного майна тощо. Фотокарток, які б підтверджували факт спільного проживання зі ОСОБА_15 позивачка не надала до суду також.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд керувався тим, що свідками підтверджений факт спільного проживання заявника з померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 . Будь-яких інших мотивів оскаржуване рішення не містить.

Отже, показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Надані позивачем докази не підтверджують існування обставин, на які посилається позивач, а інші докази на підтвердження вказаних фактів в матеріалах справи відсутні. Тому апеляційний суд враховує відповідні доводи апеляційної скарги, скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підстав ст. 376 ЦПК України, частково задовольняє апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області Сологуб Євгена Олександровича задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 вересня 2021 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

Повний текст постанови складений 13 березня 2023 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк