УХВАЛА

Іменем України

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 363/2402/22

провадження № 61-1721ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на постанову старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіної Марини Михайлівни про закінчення виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Гефест») звернулося до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіної М. М. про закінчення виконавчого провадження, в якій просило визнати неправомірними дії зазначеного державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження № 53690332, визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Картошкіної М. М. від 03 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 53690332.

На обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 у справі № 363/505/15-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,07 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн та судовий збір у розмірі 3 654 грн, а всього 861 278,62 грн.

07 червня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області своєю ухвалою розстрочив ОСОБА_1 виконання вказаного судового рішення за виконавчим листом № 363/505/15-ц від 23 березня 2017 року на строк 4 роки 9 місяців шляхом стягнення щомісячних платежів (до 5 числа кожного місяця) рівними частинами від загальної суми заборгованості, зазначеної у вказаному виконавчому листі, з кінцевим терміном сплати заборгованості - 05 лютого 2022 року.

Заявник зазначив, що при відкритті виконавчого провадження виконавець помилково зазначив в постанові суму до стягнення в національній валюті - гривні, що не відповідає резолютивній частині рішення суду та виконавчому документу.

28 липня 2022 року постановою Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) змінено резолютивну частину виконавчого документу, на підставі якого здійснювалося виконавче провадження, та зазначено: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн та судовий збір в розмірі 3 654 грн, а всього 861 278,62 грн».

03 серпня 2022 року старший державний виконавець Вишгородського ВДВС Картошкіна М. М. постановила закінчити виконавчого провадження № 53690332 у зв`язку зі сплатою заборгованості в повному обсязі, керуючись виключно сумою у розмірі 861 278,62 грн, що на думку заявника є помилковим, оскільки кошти, зазначені у виконавчому документі, на рахунок стягувача в повному обсязі не перераховані.

Вважав, що оскільки ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року виконання рішення суду про повернення 68 445,70 доларів США розстрочено на 4 років та 9 місяці, тобто поділено на 57 рівних платежів, кожен з них мав складати не менше 1 200,80 доларів США. Кожен платіж, якщо він здійснюється в національній валюті - гривні, мавбути конвертований за курсом НБУ на дату платежу, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 01 листопада 2017 року у справі № 697/307/15-ц та від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

З огляду на вказане, рішення суду, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження № 53690332, фактично не виконане, а тому дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження № 53690332 є неправомірними, оскільки боржником не сплачено повної суми боргу, визначеної за рішенням суду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 серпня 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» в особі представника - адвоката Остащенко О. М. оскаржило її в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» задоволено, скасовано ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 серпня 2022 року.

Скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» на постанову старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіної М. М. про закінчення виконавчого провадження, боржник - ОСОБА_1 , задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіної М. М. щодо закінчення виконавчого провадження № 53690332.

Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіної М. М. від 03 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 53690332.

Стягнуто з Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» витрати, понесені останнім на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 28 981 грн.

08 лютого 2023 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року.

10 лютого 2023 року в системі «Електронний суд» заявником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. Заява мотивована тим, що повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного суду від 31 листопада 2022 року ОСОБА_1 отримав 09 січня 2023 року у приміщенні апеляційного суду.

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Разом із тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області 23 листопада 2016 року позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,70 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн та судовий збір в розмірі 3 654 грн, а всього 861 278,62 грн.

23 березня 2017 року на підставі вказаного рішення Вишгородський районний суд Київської області видав виконавчий лист № 363/505/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624,62 грн та судовий збір в розмірі 3 654 грн, а всього 861 278,62 грн.

03 квітня 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області заяву про примусове виконання рішення суду, в якій просило прийняти до виконання вищезазначений виконавчий лист, розпочати його примусове виконання, винести відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження по справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в загальній сумі 861 278,62 грн.

04 квітня 2017 року постановою державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Булавчик Н. В. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 363/505/15-ц, виданого 23 березня 2017 року Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 861 278,62 грн.

Вишгородський районний суд Київської області ухвалою від 07 червня 2017 року розстрочив виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 листопада 2016 року за виконавчим листом № 363/505/15-ц від 23 березня 2017 року на строк - 4 (чотири) роки 9 (дев`ять) місяців шляхом стягнення щомісячних платежів (до 5 числа кожного місяця) рівними частинами від загальної суми заборгованості, зазначеної у вказаному виконавчому листі, з кінцевим терміном сплати заборгованості 05 лютого 2022 року.

Ухвалою від 18 січня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області замінив сторону стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

11 вересня 2018 року державний виконавець своєю постановою замінив сторону виконавчого провадження, а саме стягувача, з ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

В подальшомуна підставі ухвали Вишгородського районного суду від 19 травня 2020 року замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ».

Постановою державного виконавця від 23 лютого 2021 року внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: реєстраційний номер виконавчого провадження: 53690332, замість Назва: ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» зазначено Назва: Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Гефест».

28 липня 2022 року постановою старшого державного виконавця Вишгородському відділі державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіною М. М. внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Резолютивна частина: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором в розмірі 861 278,62 грн» зазначено Резолютивна частина: «Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/49702 від 30 листопада 2006 року в розмірі 68 445,7 доларів США, що еквівалентно 857 624 грн 62 коп та судовий збір в розмірі 3 654 грн, а всього 861 278( вісімсот шістдесят одну тисячу двісті сімдесят вісім) грн 62 (шістдесят дві) коп».

Постановою старшого державного виконавця Вишгородському відділі державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Картошкіною М. М. від 03 серпня 2022 року виконавче провадження № 53690332 з примусового виконання виконавчого листа № 363/505/15-ц закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повною сплатою заборгованості.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина друга статті 451 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а, також, платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень Закону України «Про виконавче провадження», у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні».

Апеляційний суд, встановивши, що у цьому конкретному випадку належним виконанням є стягнення суми в іноземній валюті з перерахуванням за курсом на дату платежу (у випадку ж виконання частинами з перерахуванням у долари США за курсом на дату кожного з платежів), дійшов правильного висновку про задоволення скарги.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зазначені у касаційній скарзі доводи щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що свідчить про необґрунтованість скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов