Дата документу 31.01.2023
Справа № 334/5/23
Провадження № 2-о/334/44/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого - судді Добрєва М.В., при секретарі Кириленко О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту постійного проживання дочки з батьком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кошліченко Н.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю дочки з батьком, вказавши, що вона є рідною дочкою загиблого 11.03.2022 року під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_2 , який був мобілізований 28.02.2022 року до лав Збройних Сил України, а саме військової частини НОМЕР_1 , яка входила до складу військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до сповіщення про загибель від 08.06.2022 року, довідки про причину смерті ОСОБА_2 , Акту службового розслідування від 17.04.2023 року, ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, недоторканості та територіальної цілісності України в с. Цвіткове Криворізького району Дніпропетровської області внаслідок гострої крововтрати, множинних відкритих ран стінки грудної клітки, ушкоджень внаслідок військових дій, від інших вибухів та осколків, ушкодження внаслідок дій передбачених законом та воєнних операцій.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», п.2 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога з розмірі 15000000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
ІНФОРМАЦІЯ_3 від ОСОБА_1 було взято документи для оформлення виплати одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року. Однак за результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її батька ІНФОРМАЦІЯ_4 надало їй відповідь за вих. № 859/с від 29.06.2022 року, яким відмовило в направленні документів до Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, оскільки їй виповнилось 27 років, що в розумінні статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вона не є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , що не дає їй можливості скористатися правом на отримання одноразової грошової допомоги після смерті батька.
При цьому ОСОБА_1 є єдиною особою, яка входить до кола осіб, що мають право на отримання такої допомоги, оскільки батьки ОСОБА_2 на час його загибелі померли, а з дружиною на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2016 року він був розлучений.
Встановлення юридичного факту проживання дочки з батьком однією сім`єю необхідно заявниці для подальшої реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченою Постановою КМУ № 168 він 28.02.2022 року.
Заявниця просить суд встановити факт проживання її разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 11.03.2022року, тобто по день смерті останнього.
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Кошліченко Н.В. підтримали доводи заяви і просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлялися шляхом направлення судової повістки.
Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених уст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності заінтересованої особи по справі на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_1 , батьком якої у свідоцтві про народження виданому 10.05.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Запоріжжя, актовий запис № 797, зазначений ОСОБА_2 .
Відповідно до Акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_3 , старшина ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, недоторканості та територіальної цілісності України.
Згідно сповіщення про смерть (загибель) за вих. № 806 від 08.06.2022 року, за змістом якого військова частина НОМЕР_2 звертається до ІНФОРМАЦІЯ_7 із проханням сповістити ОСОБА_1 про те, що її батько командир гармати гаубичної самохідно-артилерійської батареї самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 головний сержант ОСОБА_2 , 1972 року народження, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Цвіткове Криворізького району Дніпропетровської області внаслідок гострої крововтрати, множинних відкритих ран стінки грудної клітки, ушкоджень внаслідок військових дій, від інших вибухів та осколків, ушкодження внаслідок дій передбачених законом та воєнних операцій. Похований на цивільному кладовищі м. Запоріжжя.
Наведене також підтверджується копіями довідки про причину смерті, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 18.03.2022 року.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», п.2 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога з розмірі 15000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на момент виникнення правовідносин).
Заявниця ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги, як дочці загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану.
ІНФОРМАЦІЯ_1 за результатами розгляду поданих документів встановлено, що підстав для направлення поданих ОСОБА_1 документів до Департаменту соціального забезпечення МО України щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги немає, оскільки їй виповнилось 27 років.
Згідно підпунктів 1-3 пункту 2 ст. 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Згідно зі статтею 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Cімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»., на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», п.2 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова допомога з розмірі 15000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідно довести ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, покази свідків.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
В судовому засіданні встановлено, що загиблий ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав із заявницею ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом підтвердження фактичного проживання з померлим, засвідченим головою ОСББ «Дегтярьова 12» Швирдюк Я.А. від 24.10.2022 року.
ОСОБА_1 разом із батьком ОСОБА_2 вели спільне господарство, здійснювали оплату комунальних платежів, проводили разом вихідні, святкували родинні свята, мали спільний бюджет, який використовувався в цілях їхньої сім`ї.
Окрім того ОСОБА_2 вказав заявницю, тобто свою дочку ОСОБА_1 , як члена сім`ї та найближчу родичку під час проходження військової служби, адже саме на ім`я дочки військовою частиною НОМЕР_2 було сповіщено про факт загибелі ОСОБА_2 , що підтверджується копією сповіщення, а також міститься у Акті службового розслідування, Витягу із наказу № 143 від 08.06.2022 року про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 11.03.2022 року, відповіді військової частини НОМЕР_2 за вих № 6210 від 25.11.2022 року на адвокатський запит, які містяться в матеріалах справи.
З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що факт проживання заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до 11.03.2022 року, тобто подень смерті останнього знайшов своє підтвердження і такий факт слід встановити.
Крім того, факт сумісного проживання батька з донькою, в судовому засіданні підтвердили і свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що вона є сусідкою заявниці, знає її з дня народження, оскільки давно мешкає у будинку у квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 з моменту свого народження завжди проживала у квартирі АДРЕСА_3 зі своїм батьком ОСОБА_2 , бувала у них на вихідних, інколи на святах. До теперішнього часу заявниця проживає у цій квартирі.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , суду повідомив, що він є рідним братом загиблого ОСОБА_2 Заявницю знає з дня її народження, спілкується із племінницею. Знає, що ОСОБА_1 мешкала разом із батьком ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 з моменту свого народження. До розлучення її батьків з ними проживала і її мати. Вона з батьком проводили разом свята, вихідні. На теперішній час заявниця продовжує проживати у цій квартирі.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявниця, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявниці та можливість безперешкодної реалізації її особистих прав, а саме права на отримання одноразової грошової допомоги після смерті батька.
Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявниці законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту постійного проживання дочки з батьком - задовольнити.
Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 РНОКПП НОМЕР_5 разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто по день смерті останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.