Справа №487/3527/22 Головуючий суду першої інстанції Афоніна С. М.
Провадження №22-ц/812/102/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Темнікової В. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2022 року, постановлену за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Миколаївської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про видачу судового наказу, яку обґрунтовувала наступним.

Заявник зазначала, що з 14 липня 2020 року вона працювала у Дочірньому підприємстві «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» на посаді головного бухгалтера.

16 лютого 2022 року вона звернулася до роботодавця із заявою про звільнення, оскільки ним порушувалися вимоги трудового законодавства щодо виплати заробітної плати, в тому числі й допомоги по тимчасовій втраті непрацездатності.

10 березня 2022 року її було звільнено з займаної посади.

ОСОБА_1 зазначала, що за час її роботи Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» не зареєструвало 6 листків непрацездатності.

Після звернення Миколаївської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» з рекомендацію про реєстрацію листків непрацездатності, останнє повідомило про неможливість вчинення реєстраційних дій із посиланням на воєнний стан.

В подальшому ОСОБА_1 зверталася до Управління держпраці у Миколаївській області, яке 24 червня 2022 року повідомило їй про можливість отримання виплат на підставі заяви-розрахунку, поданої до Миколаївської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області.

14 липня 2022 року Миколаївська міська виконавча дирекція Фонду соціального страхування України в Миколаївській області повідомила заявника про те, що її листки непрацездатності не зареєстровані.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила видати судовий наказ про реєстрацію та стягнення з Миколаївської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Миколаївській області на її користь допомоги по тимчасовій втраті працездатності в сумі 31 472,50 грн.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заява, подана ОСОБА_1 , не відповідає положенню ст. 161 ЦПК України, оскільки стягнення коштів з оплати лікарняних особі не є заробітною платнею.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про видачу судового наказу.

Обґрунтовуючи свою скаргу, заявник вказувала, що виплати за лікарняними входять до фонду оплати праці, а також на них нараховується ЄСВ, який стягується з усіх виплат, які мають ознаки заробітної плати.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Норми статей 160, 161, 165 ЦПК України передбачають, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Серед іншого судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасової непрацездатності на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав у видачі судового наказу відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Аналіз вищевикладених норм права дає підстави дійти висновку про те, що допомога по тимчасовій непрацездатності сплачується застрахованій особі в якості саме компенсації заробітної плати, а тому її не може бути до неї прирівняно.

Крім того, заявником заявлено вимогу не тільки про стягнення сум допомоги по тимчасовій непрацездатності, а й про реєстрацію листків непрацездатності, що протирічить вимогам, за якими може бути видано судовий наказ.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

В. І. Темнікова

Повний текст постанови складено 26 січня 2023 року.