Справа 524/4739/20
Провадження № 2/524/51/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 72099,27 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач набув право власності на об`єкт нерухомого майна - об`єкт незавершеного будівництва, приміщення офісу за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на день звернення до суду відповідачем не було оформлено право користування земельною ділянкою. В період з 02.08.2019 по 31.07.2020 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю в сумі 72099,27 грн. Відповідачем не було добровільно сплачено кошти.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві відповідач зазначив, що проти задоволення позову він заперечує в повному обсязі. Вказав, що розрахунок збитків було проведено на підставі витягу про нормативно-грошову оцінку, який містить неправильні коефіцієнти, а тому не підтверджує дійсну вартість земельної ділянки.

В судовому засіданні представник відповідача повідомила, що на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду виключено коефіцієнти, з урахуванням яких визначено нормативно-грошову оцінку земельної ділянки.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

30.11.2020 ухвалено заочне рішення.

01.07.2021 постановлено ухвалу про скасування заочного рішення.

24.05.2022 постановлено ухвалу про зупинення провадження по справі.

19.09.2022 постановлено ухвалу про відновлення провадження.

08.12.2022 постановлено ухвалу про зупинення провадження по справі.

24.03.2023 постановлено ухвалу про відновлення провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

16.01.2015 приватним нотаріусом Кременчуцького міського округу нотаріального округу Веселовським А.Г., було посвідчено договір купівлі-продажу, об`єкта незавершеного будівництва, приміщення офісу, серія та номер: НАК № 207697, НАК № 207698 за р. № 95 та проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна об`єкт незавершеного будівництва, приміщення офісу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці :07:002:0262 загальною площею 0.0923 га.

Згідно з проведеним позивачем розрахунком, сума завданих позивачу збитків за період з 02.08.2019 по 31.07.2020 становить 72099,27 грн.

НОРМИ ПРАВА

Положеннями статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

ОЦІНКА СУДУ

В постанові від 09 листопада 2021 року по справі № 905/1680/20 Провадження № 12-48гс21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «у випадку використання землекористувачем сформованої земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України.»

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 , коштів за фактичне користування земельною ділянкою без укладення відповідного договору оренди.

Наявні в матеріалах справи докази, а саме інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджують те, що в період з 02.08.2019 по 31.07.2020 відповідач була власником нерухомого майна на сформованій земельній ділянці :07:002:0262 загальною площею 0.0923 га.

Відомостей про те, що між сторонами у вказаний період був укладений договір оренди суду надано не було, як і не надано доказів сплати відповідачем коштів за користування земельною ділянкою, а тому, з урахуванням наведеної вище правової позиції Великої Палати Верховного Суду, позивач має право на компенсацію йому вартості неотриманої орендної плати в порядку статті 1212 ЦК України.

Суд переконаний, що розміщення нерухомого майна на земельній ділянці, яка належить іншій особі, свідчить про фактичне користування такою земельною ділянкою.

При визначенні суми завданих позивачу збитків суд враховує те, що 02 червня 2022 року Полтавський окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 440/598/22, яким визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо внесення до витягу від 05.06.2020 №1644 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :07:002:0262 відомостей про локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки: зона пішохідної доступності до громадських центрів - 1,2, зона магістралей підвищеного містоформувального значення - 1,15, зона пішохідної доступності до парку Миру - 1,085, зона прирейкова - 1,1.

Новий витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки сторонами надано не було.

Відповідно до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року N 489(далі Порядок №489) в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.

В п. 3 Порядку №489 нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається згідно з формулою 1.

ЦЦн =В х Нп Нкх Кф х Км

де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях);

В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях);

Нп - норма прибутку (6 %);

Нк - норма капіталізації (3 %);

Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки;

Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.

Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 Податкового кодексу України.

Згідно із п. 6 Порядку №489 Коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки (Км), обумовлюється трьома групами рентоутворювальних факторів регіонального, зонального та локального характеру і обчислюється за формулою: Км = Км1 х Км2 х Км3

де Км1 - регіональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від місцеположення населеного пункту у загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва і розселення;

Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони);

Км3 - локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони.

Вихідними даними для обчислення коефіцієнта Км є затверджені матеріали Генеральної схеми планування території України, схем планування території Автономної Республіки Крим та областей, генеральні плани населених пунктів у частині, яка характеризує існуючий стан населеного пункту.

Значення коефіцієнтів установлюються за результатами пофакторних оцінок кожної групи з урахуванням питомої ваги рентоутворювальних факторів у формуванні загального рентного доходу в межах населеного пункту та його економіко-планувальних зон.

Оцінюючи можливість самостійного обчислення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки суд враховує те, що коефіцієнт Км1 визначається відповідно до додатків 1, 2 Порядку №489.

Так, відповідно до витягу №1644 від 05.06.2020 категорія земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови; цільове призначення земельної ділянки: іншої комерційної діяльності. Однак, вказане цільове призначення відсутнє в додатках до Порядку №489.

Вказана обставина позбавляє суд можливості самостійно визначити розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Така обставина також підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 04.08.2022 №18251/0/91-22, відповідно до якого для проведення розрахунку нормативно-грошової оцінки земельної ділянки необхідно привести у відповідність її цільове призначення.

Інших доказів на підтвердження оцінки земельної ділянки суду надано не було.

Отже, суд констатує, що позивачем не було надано достатніх доказів на підтвердження розміру завданих збитків.

З цих підстав, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.03.2023

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ