Справа № 386/599/23
Провадження № 6/386/5/23
УХВАЛА

про відмову у прийнятті до провадження заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні

12 травня 2023 року смт. Голованівськ

Суддя Голованівського районного суду Кіровоградської області

Гут Ю. О.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №20217 від 25.08.2020,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» звернулась до суду із заявою шляхом направлення заяви поштою 04.05.2023 , яка надійшла до суду 11.05.2023, в якій просить замінити стягувача Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» у виконавчому провадженні №64113857, яке відкрито та перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни на підставі виконавчого напису , виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем за № 20217 від 25.08.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованості у розмірі 24359,34 грн.

Згідно із частиною першою статті 510 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1) судових наказів; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною другою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 826/7941/17 (провадження № 11-1172апп18), зроблено висновок про те, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи у сукупності правила статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 264 КАС України 2005 року (аналогічне правило наведене в статті 379 КАС України у чинній редакції), беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Аналізуючи в сукупності зазначені правові норми, беручи до уваги, що питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні, це питання повинно вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Викладена правова позиція є аналогічною викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №826/7941/17, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі №822/1659/18, а також у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі №6-2391ц15.

У разі оскарження рішень дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень інших органів (зокрема і виконавчого напису нотаріуса) такий спір має бути вирішений саме адміністративним судом в силу прямих приписів статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 287 КАС України.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №20217 від 25.08.2020 звернувся до суду з порушенням предметної підсудності, тобто дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому слід відмовити у прийняті до провадження поданої заяви про заміну сторони у виконавчому написі.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 442 ЦПК України, ст. ст. 15, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суддя -

постановив:

Відмовити у прийнятті до провадження заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №20217 від 25.08.2020.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Суддя: Гут Ю. О.