Провадження № 2/761/4349/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

представника відповідача: Глуговського С.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт» про стягнення заробітної плати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2021 року зазначена позовна заява надійшла до Солом`янського районного суду м.Києва.

17.02.2022 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла вказана позовна заява за підсудністю,

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі з 01.05.2021 року по теперішній час в сумі 42 560,00 грн.; матеріальну шкоду (згідно чеків на оплату лікування) в розмірі 24 135,81 грн.; моральну в розмірі 50 000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2020 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «ГРАНІТ» на посаду різнороба складу. При прийнятті на роботу, позивач як особа з інвалідністю 3-ї групи (бульозна хвороба легень) надав усі необхідні документи про встановлення інвалідності (довідка МСЕК, інвалідне посвідчення, а також індивідуальну програму реабілітації).

Як зазначає позивач, у травні місяці 2021 року йому була виплачена заробітна плата за квітень 2021 року. Після цього до липня 2021 року він жодного разу не отримав заробітну плату за відпрацьований час, хоча знаходився на роботі.

13.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Головного управління Держпраці, за фактом не виплати йому заробітної плати, а також немотивованої заборони з`являтися на своє робоче місце.

20.07.2021 року позивачу надійшов лист від ТОВ «ГРАНІТ» про звільнення його з роботи за ч. 4 ст. 40 КЗпП України (прогули), якщо він терміново не проінформує чому не ходить на роботу з травня місяця.

ОСОБА_1 вважає такі дії працедавця незаконними та такими що порушують його право надане Конституцією України на отримання заробітної плати та порушення ст. 12 Закону України «Про охорону праці», а саме порушені умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, що призвели до рецидиву його хвороби, узв`язку з чим позивач звернувся до суду захистом своїх прав.

Крім того позивач зазначив, що у зв`язку з невиплатою заробітної плати він відчуває моральні страждання, втратив нормальні життєві зв`язки, змушений економити, зазначене негативно впливає на відносини в його родині, а тому позивач просить відшкодувати моральну шкоду.

18.01.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивач не надав докази виконання роботи, обумовленої трудовим договором, починаючи з 01.05.2021 року, тому вимога про виплату йому заробітної плати є безпідставною. Також представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 24 135,81 грн., оскільки між понесеними витратами позивача та діями відповідача відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Щодо відшкодування моральної шкоди представник зазначив, що в діях відповідача відсутня вина, як обов`язковий елемент, тому дані вимоги позивача, також не підлягають задоволенню.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даного позову та просив відмовити.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідача, врахувавши процесуальні заяви сторін, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.07.2020 року перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ГРАНІТ».

За змістом частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Тобто, заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Частиною другою статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Системний аналіз статей 94, 233 КЗпП України дає підстави дійти висновку про те, що захисту підлягають трудові права працівника у разі порушення їх роботодавцем.

В позовній заяві позивач стверджував, що він виконував трудові обов`язки, проте в порушення положень діючого законодавства відповідач не сплачував заробітну плату.

Однак позивач не надав суду доказів, що він виконував роботу, обумовлену трудовим договором, починаючи з 01.05.2021 року до моменту розгляду справи судом, враховуючи що відповідач заперечує виконання роботи позивачем на підтвердження чого надав витяг з табелів обліку робочого часу.

Крім того, відсутність позивача на робочому місці в період з 05.05.2021 року по 22.07.2021 року підтверджується актом від 22.07.2021 року.

В той же час, у відповіді Головного управління Держпраці у Київській області на звернення позивача зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Граніт» було здійснено всі розрахунки з ОСОБА_1 , що підтверджується бухгалтерською довідкою.

Отже, суд виходячи із засад диспозитивності цивільного процесу, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт» перед позивачем по заробітній платі з 01.05.2021 року, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд вважає за можливе зазначити наступне.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди" роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не надано до суду жодних достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину відповідача у завданні ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення свого позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 94, 233 КЗпП України, ст.ст. 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Граніт» про стягнення заробітної плати, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула