Провадження №2/523/1553/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виступає в своїх інтересах та як законний представник малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні з дитиною, визначення участі у його вихованні,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виступає в своїх інтересах та як законний представник малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись до суду з позовними вимогами в яких просять:

усунути ОСОБА_2 , малолітньому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

зобов`язати ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_2 , малолітньому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вихованні та зустрічах з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

змінити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначеного рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2018р. у справі № 523/17573/16-ц;

визначити спосіб участі ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний порядок зустрічей:

-перші 3 місяці з дати набрання судовим рішенням законної сили, кожної суботи з 10.00 години до 13.00 години у присутності матері дитини та/або дитячого психолога чи спеціаліста Служби у справах дітей;

-після спливу 3-х місяців з дати набрання рішенням законної сили, кожну суботу з 10.00 години до 10.00 години неділі без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

-після спливу 3-х місяців з дати набрання рішенням законної сили, кожної середи з 17.00 години до 20.00 години без присутності матері із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

-кожного року, але не раніше спливу 3-х місяців з дати набрання рішенням законної сили з 2 січня по 8 січня та з 1 липня по 31 липня без присутності матері за місцем проживання батька та бабусі із зобов`язанням повернути дитину 31 липня до 18.00 години за місцем проживання матері;

-кожного року 24 липня (День народження дитини) протягом 3-х годин, попередньо узгодивши з матір`ю конкретний проміжок часу, а у разі неможливості такого узгодження з 17.00 години до 19.00 години.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 30.09.2011р. до 10.05.2018р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та бабусею для ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Внаслідок перешкод у регулярних спілкуваннях ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 та не надання для побачень сина, ОСОБА_5 , за позовними вимогами ОСОБА_2 , рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2018р. у справі №523/17573/16 було визначено місце проживання дітей з матір`ю та визначений спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина, ОСОБА_5 в присутності матері, враховуючи стан здоров`я дитини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2020р. у справі №523/6471/19 було змінено місце проживання старшого сина, ОСОБА_3 , яке було визначено за місцем проживання батька ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що ОСОБА_4 не належним чином виконувала рішення суду від 21.02.2018р. в частині графіку зустрічей батька з сином, ОСОБА_5 , а після закриття виконавчого провадження перестала давати можливість бачитись з сином. Не надає ОСОБА_4 бачитись з онуком і ОСОБА_1 незважаючи на її звернення до відповідачки.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 05.11.2021р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Від ОСОБА_4 , через її представника адвоката Аруцевої І.Г., 17.12.2021р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні з дитиною та визначення графіку зустрічей. Просить залишити без змін порядок зустрічей позивача з малолітнім ОСОБА_5 , встановлений рішенням суду від 21.02.2018р., зокрема проводити зустрічі позивача виключно в присутності матері, за місцем її проживання, враховуючи стан здоров`я дитини. Свої заперечення відповідач мотивує тим, що вона належним чином виконує зазначене вище рішення суду та не чинить будь-яких перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з сином, ОСОБА_5 . Натомість, за її твердження, саме ОСОБА_2 ухиляється від зустрічей з дитиною, не приходить до неї в призначений час, а приходить коли йому зручно. На думку відповідачки, ОСОБА_2 зловживає своїми правами на звернення до суду, так як він фактично просить суд закріпити можливість проживання їх малолітнього сина, ОСОБА_5 разом з ним протягом певного часу. За 8 місяців до народження ОСОБА_5 позивач припинив подружні стосунки з нею, ніколи не відвідував її у лікарні, коли вона перебувала на збереженні, не зустрів її і дитину з пологового будинку, не брав участі у вихованні хлопчика, не допомагав ні морально, ні фізично, ні матеріально. Тому, на її думку, хлопчик не в змозі випробувати ніяких почуттів до позивача. У дитини повністю відсутній психо-емоційний зв`язок з позивачем, який незважаючи на наявність можливості спілкування з дитиною, не зміг налагодити з ним контакт. На теперішній час вона перебуває у цивільному шлюбі з іншою людиною, яку ОСОБА_5 любить та вважає своїм батьком.

26.08.2022р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.08.2022р. № 01-05-3/221вх.

Ухвалою суду від 12.09.2022р. було закрито підготовче провадження у справі з призначення розгляду справи за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивачі у судові засідання не з`явилися, направили заяву про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином.

Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради направила до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

З 30.09.2011р. року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10.05.2018р. (справа №523/4532/18).

Під час шлюбу у подружжя народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2018р. (справа №523/17573/16-ц) було визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом з матір`ю, ОСОБА_4 .

Був визначений спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні ОСОБА_3 , шляхом встановлення зустрічей щосереди з 18.00години до 20.00години; щоп`ятниці з 19.00години до 20.00 години суботи; в день державних свят з 09.00години до 20.00 години, враховуючи стан здоров`я дитини.

Також, був встановлений спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина, ОСОБА_5 , шляхом встановлення зустрічей для спілкування щосереди та щосуботи з 19.00 години до 20.00години в присутності матері, ОСОБА_4 , враховуючи стан здоров`я дитини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2020р. (справа №523/6471/19) було змінено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленого рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2018р., визначивши місце його проживання разом з батьком, ОСОБА_2 .

На теперішній час малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком, ОСОБА_2 та його бабусею, ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 .

Актом від 01.12.2021р., складеного державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі було встановлено, що ОСОБА_4 вивела дитину, ОСОБА_5 з будинку, та через одну хвилину дитина самостійно забігла до дому. На пропозицію надати ще раз поспілкуватися ОСОБА_2 з сином, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 зазначила, що вона не перешкоджає побаченню, втім дитина відмоляється від цього.

Актом від 04.12.2021р., складеного державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі, було встановлено, що ОСОБА_4 о 19.00 годині вивела сина на вулицю біля будинку, син ОСОБА_5 усміхнувся, махнув матері рукою та покинув місце зустрічі. Побачення дитини з батьком тривало близько двох хвилин.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі від 30.12.2021р. на ОСОБА_4 було накладено штраф за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, яким було зобов`язано ОСОБА_4 забезпечити побачення батька з сином ОСОБА_6 в приміщені відділу ДВС.

Постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС у м. Одесі від 26.01.2022р. на ОСОБА_4 було накладено штраф за повторне невиконання нею рішення про забезпечення явки та спілкування сина з батьком.

Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.08.2022р. було рекомендовано встановити спосіб участі батька, ОСОБА_2 , та бабусі ОСОБА_1 , у вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом встановлення спілкування:

перші 3 місяці з дати набрання рішенням суду законної сили, кожної суботи з 10.00год. до 13.00год. у присутності матері, у місцях культурного відпочинку:

після спливу 3-х місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, перші та треті вихідні місяця з 10.00 год. суботи до 10.00 год. неділі без присутності матері за місцем проживання батька, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

після 3-х місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, кожної середи з 17.00 год. до 20.00 год. без присутності матері, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

кожного року половину зимових канікул та 30 днів протягом літнього періоду без присутності матері за місцем проживання батька, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

кожного року 24 липня (в день народження дитини) протягом 3-х годин за попередньою домовленістю з матір`ю, а у разі неможливості такого узгодження з 17.00 год. до 19.00 год.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), Цивільним Кодексом (ЦК) України, Сімейним Кодексом (СК) України, зокрема статтями 141, 151 СК за якими, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Одночасно статтею 257 СК визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (ст.263 СК).

Також Сімейним кодексом України унормовано положення про рідних братів та сестер, зокрема статтею 259 кодексу, якою передбачено, що брати та сестри, які не проживають разом, мають право на спілкування. Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батька та баби у вихованні малолітнього ОСОБА_5 .

Наявні у справі докази, зокрема складені державним виконавцем акти, під час виконання рішення суду, в частині побачень батька з сином, постанови про притягнення ОСОБА_4 до відповідності за незабезпечення побачень та спілкування ОСОБА_2 з сином ОСОБА_6 , вказують на те, що з боку ОСОБА_4 має місце створення перешкод у таких побаченнях.

Також зібрані по справі докази, вочевидь, вказують на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у неприязних відносинах, що само по собі впливає на відношення між батьками та дітьми, які спільно не проживають.

При цьому, суд констатує, що малолітній ОСОБА_5 постійно проживає разом з матір`ю, яка і формує його ставлення до оточуючих, у тому числі й до його батька, баби, брата тощо. Налаштування дитини на не побачення з родичами суттєво впливає на майбутні взаємовідносини між ними, що в свою чергу не відповідає меті та принципам сімейних відносин, а як наслідок не відповідає якнайкращим інтересам самої дитини.

Суд вважає, що позбавлення позивачів прав щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_7 , може позбавити останнього родинних зв`язків з батьком, рідним братом та бабою, любові та турботи з їхнього боку.

Суд повторно наголошує, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Відтак, суд вважає, що є достатні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_4 не перешкоджати позивачам у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 .

Що стосується вимоги за позовом про зміну раніше визначено рішенням суду від 21.02.2018р. порядку побачень батьком з сином, та визначення способу участі ОСОБА_1 у її побаченнях з онуком, слід зазначити наступне.

Визначаючи способи участі батька, бабусі у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Так, ухвалюючи рішення від 21.02.2018р. судом був встановлений порядок побачень батька з сином в присутності матері з урахуванням віку та стану здоров`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд враховує, що на теперішній час малолітній ОСОБА_8 досяг повних шести років, що вказує на досягнення ним такого віку, який дозволяє зустрічатися з батьком, бабаю та рідним братом без присутності матері.

Посилання відповідачки на те, що у малолітнього ОСОБА_7 повністю відсутній психоемоційний зв`язок з позивачем, судом відхиляється, так як таке посилання є лише думкою відповідачки та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Наявність такого аргументу ще раз вказує на те, що ОСОБА_4 слід змінити своє ставлення до формування думок малолітнього сина по відношенню до його батька та баби.

Не доведені ОСОБА_4 і обставини, за яких малолітній ОСОБА_9 , в силу свого стану здоров`я, може мати спільні зустрічі з позивачами виключно у її присутності.

Також з боку відповідачки суду не надано жодного доказу, який би вказував на те, що періодичне перебування сина, ОСОБА_10 разом з батьком без її присутності, може вплинути на режим розпорядку дня дитини.

Крім того ані органом опіки та піклування, ані відповідачкою у справі не надано суду доказів на підтвердження висновку про те, що участь батька у спілкуванні та вихованні дитини можлива лише в присутності матері, а так само що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. Враховуючи постійне проживання дитини разом із матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька, баби та рідного брата з дитиною виключно в присутності матері на постійній основі призведе до унеможливлення реалізації позивачами своїх прав на участь у вихованні та побаченні з дитиною.

Така позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного суду № 138/96/17 від 01.07.2020 року.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, що тривалий час на протязі якого позивачі не спілкувались з малолітнім ОСОБА_6 та з метою поступового його звикання до них, перші 3 місяці, після набрання рішення суду законної сили, побачення та спілкування з ними слід проводити у присутності матері. Такі зустрічі у присутності матері дадуть можливість ОСОБА_11 поступово звикнути до позивачів, налагодити спільні відносини та згодом мати більш тісний контакт у спілкуванні під час спільних зустрічей, що насамперед буде відповідати його інтересам.

Щодо іншого часу побачень позивачів з дитиною, то такі слід обмежити присутністю матері. Суд вважає, що постійна присутність матері при таких зустрічах буде порушуватиме права батька на особисту участь у вихованні сина та повноцінні зустрічі з сином, а саме налагодження відносин з останнім, що є неможливим у присутності матері, з якою у батька існують неприязні відносини. При цьому побачення дитини два рази на місяць в вихідні дні та чотири рази на місяць серед неділі у вечерні час не буде відволікати дитину від його навчання, враховуючи, що дитина є дошкільного віку.

Також суд вважає за доцільне визначити і час для спільного відпочинку батька, баби з сином та онуком відповідно у зимовій та літній час.

Надання можливості спільного відпочинку батька з сином відповідатиме не лише принципу рівності батьків у спілкуванні з дитиною, а й інтересам дитини, оскільки належні умови для його тимчасового проживання у позивачів наявні, а спілкування з ними сприятиме встановленню між дитиною та позивачами стійкого психо-емоційного зв`язку, отриманню нових навичок та досвіду.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачів судовий збір в розмірі 1816,00грн.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який виступає в своїх інтересах та як законний представник малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у вихованні і спілкуванні з дитиною, визначення участі у його вихованні задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , який виступає від свого імені та як законний представник від імені малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_1 перешкоди у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 не перешкоджати їм у вихованні та зустрічах з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Змінити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначеного рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.02.2018р. у справі № 523/17573/16-ц.

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 , який виступає від свого імені та як законний представник від імені малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний порядок зустрічей:

перші 3 місяці з дати набрання рішенням суду законної сили, кожної суботи з 10.00год. до 13.00год. у присутності матері, у місцях культурного відпочинку;

після спливу 3 місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, перші та треті вихідні місяця з 10.00 год. суботи до 10.00 год. неділі без присутності матері за місцем проживання батька, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

після 3 місяців з дати набрання рішенням суду законної сили, кожної середи з 17.00 год. до 20.00 год. без присутності матері, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

кожного року, але не раніше спливу 3-х місяців з дати набрання рішення суду законної сили, половину зимових канікул та 30 днів протягом літнього періоду без присутності матері за місцем проживання батька, із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері;

кожного року, але не раніше спливу 3-х місяців з дати набрання рішення суду законної сили, 24 липня (в день народження дитини) протягом 3-х годин за попередньою домовленістю з матір`ю, а у разі неможливості такого узгодження з 17.00 год. до 19.00 год.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1816,00грн.

Відомості про учасників справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , іпн: НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, , місцезнаходження: м. Одеса, проспект Добровольського, 106

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 20 лютого 2023р.

Суддя