КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1428/2023
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Колдіної О.О. в м. Київ 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування 100000 грн. та судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 14 лютого 2017 року в м. Києві по вул. Набережно-Рибальська, 32 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Сhevrolet Cruze д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 . Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення № 756/3070/17 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п. 2.3 (б), 13.1 Правил дорожнього руху, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 281/4-17 від 27 квітня 2017 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складає 193416,96 грн. Станом на дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в розмірі 100000 грн. Про настання страхового випадку відповідач був повідомлений. ОСОБА_1 звертався до відповідача з заявою про страхове відшкодування від 04 квітня 2017 року, а також з заявою про уточнення суми страхового відшкодування від 17 травня 2017 року. З урахуванням дати отримання відповідачем 26 травня 2017 року заяви позивача про уточнення суми страхового відшкодування, страховик зобов`язаний був письмово повідомити його прийняте рішення не пізніше 29 червня 2017 року, проте відповідач залишив заяви без відповіді та реагування.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь позивача суму страхового відшкодування 26294,64 грн., судовий збір 262,94 грн., витрати на правничу допомогу 5258 грн., в решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» витрати на правничу допомогу в розмірі 5896,80 грн., в іншій частині відмовлено.

Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким залишити позов без задоволення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що суд не почув аргументи відповідача, не врахував висновки експерта від 29 липня 2021 року, приписи ст. 30 спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до ухвалення незаконного рішення. Згідно висновків експерта, вартість транспортного засобу до ДТП складала 191815,29 грн., а вартість відновлювального ремонту без врахування зносу - 210380,96 грн. Таким чином, відповідно до спеціального закону транспортний засіб вважається фізично знищеним і його власнику має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу. Тобто, відшкодуванню підлягає сума в розмірі 10552,03 грн. (191815,29 грн. - 130781,14 грн.), де 130781,14 грн. - вартість транспортного засобу після ДТП відповідно до висновку експерта від 29 липня 2021 року.

Вказував, що страхове відшкодування в розмірі 10552,03 грн. буде відшкодовано позивачу до початку апеляційного розгляду з повідомленням про таке відшкодування та надання доказів.

Повідомляв, що судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, є фіксованими 6000 грн., і докази про такі витрати будуть надані в межах процесуальних строків.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, даним вимогам закону відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до висновку експертів від 14 травня 2019 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 14 лютого 2017 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 89581,68 грн., однак при визначенні вартості матеріального збитку експертами була врахована сума податку на додану вартість в розмірі 20 %, що вбачається з доданої до висновку калькуляції. Оскільки сума податку на додану вартість не підлягає сплаті страховиком у разі перерахування страхового відшкодування на рахунок потерпілої особи, розмір шкоди, визначеної відповідно до висновку експертизи, повинен бути зменшений на суму податку на додану вартість, що нарахована на вартість матеріалів та складових, що підлягали заміні. З огляду на викладене, розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без врахування податку на додану вартість становить 76776,76 грн., а оскільки страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 50482,12 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума, що становить різницю між розміром матеріальної шкоди (76776,76 грн.) та розміром сплаченого страхового відшкодування (50482,12 грн.), що становить 26294,64 грн.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 (а. с. 8 т. 1).

Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2017 року в справі № 756/3070/17, ОСОБА_2 14 лютого 2017 року близько 15:15 в м. Києві по вул. Набережно-Рибальській, керуючи автомобілем марки Chevrolet д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а. с. 5 т. 1).

На а. с. 96 т. 1 наявна копія полісу № АК/0801987 ПрАТ "СК "ВУСО", з терміном дії з 10 серпня 2016 року по 09 серпня 2017 року включно, згідно якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль Chevrolet Cruze д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн.

На а. с. 9 - 30 т. 1 знаходиться копія висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 281/4-17, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 27 квітня 2017 року на замовлення ОСОБА_1 , згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 203165,79 грн., вартість матеріального збитку - 193416,96 грн.

На а. с. 31 - 32 т. 1 наявна копія витягу з Централізованої бази даних МТСБУ щодо чинності полісу ПрАТ «СК «ВУСО» серії АК № 0801987 станом на 14 лютого 2017 року.

На а. с. 33 т. 1 наявна копія листа ПрАТ «СК «ВУСО» від 28 квітня 2017 року, яким повідомлялось з приводу заяви на виплату страхового відшкодування за збитки, спричинені ушкодженням автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , про відсутність документів, необхідних для здійснення виплати страхового відшкодування, а саме заяви з зазначенням банківських реквізитів для виплати страхового відшкодування.

На а. с. 34 - 37 т. 1 наявна копія листа ОСОБА_1 на адресу ПрАТ «СК «ВУСО» про страхове відшкодування від 04 квітня 2017 року, який згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, був вручений адресату 06 квітня 2017 року.

На а. с. 38 - 41 т. 1 наявна копія листа ОСОБА_1 на адресу ПрАТ «СК «ВУСО» від 17 травня 2017 року про уточнення суми страхового відшкодування, в якому позивач просив виплатити на його ім`я страхове відшкодування в сумі 193416,96 грн. згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ № 281/4-17, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , даний лист згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, був вручений адресату 26 серпня 2017 року.

На а. с. 42 т. 1 наявна копія Правил добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ЗАТ «Страхова компанія «ВУСО», затверджених головою правління 07 травня 2007 року, згідно п. 9.4.3 яких протягом 14 робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів, які підтверджують факт настання страхового випадку, страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті, про що на протязі 10 робочих днів повідомити страхувальника з обґрунтуванням причин відмови.

На а. с. 71 - 95 т. 1 наявна копія звіту № 133 про оцінку автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_2 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ЕКЛІС» на підставі договору, укладеного з ПрАТ «СК «ВУСО», 20 грудня 2017 року, згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 60578,54 грн.

На а. с. 97, 170 т. 1 наявна копія платіжного доручення № 29156 від 21 грудня 2017 року, яким ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 50482,1 грн.

Згідно висновку КНДІСЕ від 14 травня 2019 року за результатами проведення комісійної автотоварознавчої експертизи № 1308/19-56/1309/19-54, вартість відновлювального ремонту пошкоджень транспортного засобу Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_3 , отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 лютого 2017 року, станом на момент ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складав 89581,68 грн. (а. с. 141 - 150 т. 1).

Згідно висновку КНДІСЕ від 29 липня 2021 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 32002/20-54, вартість транспортного засобу Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_3 до настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 14 лютого 2017 року, складала 191815,29 грн., в тому числі ПДВ, а після настання дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 14 лютого 2017 року, складала 130781,14 грн., в тому числі ПДВ (а. с. 223 - 233 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 727/182/21, провадження № 61-11749св21, від 17 серпня 2022 року в справі № 761/15232/18 провадження № 61-19661св20 та інших).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20).

Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22).

Відповідно до ст. 36.1, 36.2 Закону України "Про обов`язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Таким чином, встановивши на підставі повно та всебічно досліджених доказів, що відповідачем було сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 50482,12 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що позивач має право на отримання різниці між розміром матеріальної шкоди в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без врахування податку на додану вартість 76776,76 грн., та розміром сплаченого страхового відшкодування, що становить 26294,64 грн.

Відповідно до ст. 30.1, 30.2 Закону України "Про обов`язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.

Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

З таких же висновків виходив Верховний Суд у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 643/4161/15 (провадження № 61-13692св18), від 31 березня 2021 року у справі № 127/19300/17 (провадження № 61-15592св19)

Враховуючи вищевикладене, не ґрунтуються на вимогах закону та висновках Верховного Суду доводи апеляційної скарги, що транспортний засіб вважається знищеним, і що суд не почув відповідних аргументів відповідача та не врахував висновків експерта від 29 липня 2021 року та приписів ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів", з огляду на те, що в даних доводах відповідач помилково виходив із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без врахування зносу, що становить 210380,96 грн.

Разом із тим, із матеріалів справи, зокрема експертних висновків КНДІСЕ від 14 травня 2019 року та від 29 липня 2021 року, вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_3 з урахуванням зносу становить 89581,68 грн. і не перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди 191815,29 грн., що спростовує вищевикладені доводи відповідача, до яких зводиться вся апеляційна скарга.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, не спростованого доводами апеляційної скарги, що в зв`язку з частковим задоволенням позову ОСОБА_1 на його користь з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та підтверджених витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог (26,29 %), а з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати, понесені відповідачем на правничу допомогу, пропорційно до розміру позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено (73,71 %).

Арифметична правильність розподілу судових витрат доводами апеляційної скарги також не спростовується.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявників та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної оцінки судом, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.