ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1063/22 Головуючий суддя І інстанції Семіряд І. В.
Провадження № 22-ц/818/225/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: завданої внаслідок ДТП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, та

у с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась досуду з позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «ПЗУ «Україна»), ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позов мотивовано тим, що 08 грудня 2021 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачці та перебував під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чогоналежний позивачці транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту становить 73958,82 грн, вартість матеріального збитку становить 63552,00 грн.

На момент вчинення ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 - власника Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204228099 у ПрАТ «ПЗУ «Україна». Ліміт відповідальності 130000 грн., франшиза 2600 грн.

20 січня 2022 року та 18 липня 2022 року страховою компанією було виплачено позивачці 39849,99 грн та 5694 грн відповідно.

Однак вказаної суми недостатньо для відновлення автомобіля, оскільки вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу виявилась більшою та становить 64752,75 грн, що підтверджується рахунком-фактурою № ЮБ0-000366 від 20 грудня 2021 року та - актом виконаних робіт № ЮБТО2Ю0432 від 11 січня 2022 року.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з ПрАТ «ПЗУ «Україна» матеріальну шкоду в розмірі 16602 грн, а з ОСОБА_2 - франшизу у розмірі 2 600,00 грн.

11 липня 2022 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» подано відзив на позовну заяву, в якому просило залишити позовні вимоги без задоволення.

В обґрунтування відзиву зазначено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повністю виконало зобов`язання за договором страхування належним чином та у повному обсязі. Розмір страхового відшкодування є обґрунтованим та визначеним у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 26-D/10/30 від 10 вересня 2020 року вартість відновлювального ремонту складає 57028,41 грн, з урахуванням зносу - 48143,99 грн. Розмір страхового відшкодування було зменшено на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, та франшизу, у зв`язку з чим позивачці було виплачено 39849,99 грн. ФОП ОСОБА_4 , який здійснював ремонт пошкодженого автомобіля позивачки, не є платником ПДВ та не перебуває на єдиному податку.

ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» заперечувало проти розміру матеріального збитку, визначеного експертом на замовлення позивача. Самостійне обрання потерпілим експерта можливе лише у випадку, якщо представник страховика не з`явився для визначення розміру шкоди. Страховик вчасно, протягом 10 днів направив свого представника для визначення причин настання страхового випадку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 16602 грн та 858,40 грн судового збору, а всього 17460,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 2600 грн та 134 грн судового збору, а всього 2734 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, внаслідок ДТП позивачу спричинено матеріальну шкоду, розмір якої підтверджено висновком експерта №36923 від 14 січня 2022 року та яка не перевищує страхового ліміту, у зв`язку з чим невідшкодована сума збитків підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 . Також, на користь позивачки з ОСОБА_2 підлягає стягненню франшиза, яка була вирахувана з страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «ПЗУ «Україна» посилаючись на порушення судом норм матеріального, процесуального права та просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що стягнення судом першої інстанції безпідставно визначено розмір матеріального збитку, спричинено позивачці, з фактичних витрат, які були понесені на ремонт автомобілю та в порушення вимог чинного законодавства не вирахувано коефіцієнта фізичного зносу.

Зазначає, що звіт № 26-0/10/30 від 06 січня 2022 року про оцінку майна є належним та допустим доказом розміру шкоди. Підписання Протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу іншим уповноваженим працівником Страховика не свідчить про неправомірність вказаного звіту. Також закон не встановлює жорстких вимог щодо визначення Страховиком розміру страхового відшкодування лише на підставі висновків судових експертів науково-дослідних інститутів судових експертиз, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів тощо, в тому числі не зобов`язує і проводити огляд пошкодженого зазначеними вище експертами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що висновок експерта № 36923 від 14 січня 2022 року є належним доказом розміру спричиненої шкоди та зазначені суми співпадають з фактичними витратами, понесеними на ремонт транспортного засобу.

Відповідно до статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у частині першій статті 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову без повідомленням учасників справи.

Згідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Оскільки ПрАТ «ПЗУ «Українарішення суду оскаржене лише в частині задоволених вимог, то решта рішення районного суду не переглядається відповідно до норми частини першої статті 367 ЦПК України, за якою суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України:

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду в оскарженій частині відповідає не повністю.

Судом встановлено, що 08 грудня 2021 року о 15:25 годині ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові по вул. Космонавтів в районі будинку 7А, перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2021 у справі №638/19586/21 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, призначено адміністративне стягнення.

Згідно з висновком експерта №36923 від 14 січня 2022 року за результатами автотоварознавчого дослідження, після технічного огляду пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Hyundai Tucson, вартість його відновлювального ремонту становить 73957,82 грн, вартість матеріального збитку (з урахуванням зносу) завданого власнику автомобіля Hyundai Tucson становить 63552 грн.

Відповідно до рахунку фактури №ЮБО-000366 від 20 грудня 2021 та акту виконаних робіт №ЮБТО2100432 від 11 січня 2022 вартість записних частин та ремонтно- відновлювальних робіт після пошкодження автомобіля становить 64752,75 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застрахована у ПрАТ «ПЗУ «Україна», про що свідчить копія поліса № 204228099 від 25 травня 2021 року. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн, розмір франшизи - 2 600 грн.

Відповідно до Звіту № 26-0/10/30, складеному 06 січня 2022 року на замовлення ПрАТ «ПЗУ «Україна», вартість відновлювального ремонту - 57028,41 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 48143,99 грн.

20 січня 2022 року та 18 липня 2022 року ПрАТ «ПЗУ Україна було страхове відшкодування у загальному розмірі 45534,99 (39849,99 грн та 5694 грн відповідно).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

У постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження № 61-1819св17), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом № 1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати).

Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17 (провадження № 61-26423св18), від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20).

Встановивши, що розмір виплаченого страхового відшкодування є недостатнім для ремонту транспортного та понесені збитки не виходять за межі ліміту відповідальності страхової компанії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення обов`язку відшкодування шкодисаме на ПрАТ «ПЗУ «Україна».

У питанні визначення розміру сум, що підлягають стягненню судова колегія виходить з такого.

Відповідно до Звіту № 26-0/10/30, складеному 06 січня 2022 року на замовлення ПрАТ «ПЗУ «Україна», вартість відновлювального ремонту - 57028,41 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 48143,99 грн.

Не погодившись з вказаним розміром збитків на замовлення позивачки проведено експертне дослідження та відповідно до висновку експерта №36923 від 14 січня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 73957,82 грн, вартість матеріального збитку (з урахуванням зносу) , завданого власнику автомобіля Hyundai Tucson становить 63552 грн. Фактично автомобіль відремонтовано 64752,75 грн

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи ПрАТ «ПЗУ «Українане заявляло клопотання про призначення судової експертизи.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем висновку експертизи від 14 січня 2022 року, не спростував визначений розмір матеріального збитку, а отже не довів, що він був визначеним експертним дослідженням неправильно.

Оскільки вже з ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у розмірі 44794,20 грн, то з вирахуванням франшизи стягненню ПрАТ «ПЗУ «Україна» підлягає 63552 грн - 44794,20 грн 2600 грн = 16157,80 грн

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; з порушенням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги частково спростовують висновки суду, тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу та зменшує розмір відшкодування, що піддягає стягненню з ПрАТ «ПЗУ «Україна».

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

При звернення до суду позивачкою сплачено 992,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 84,15%, то ОСОБА_1 , має бути відшкодовано 835,11 грн судового збору.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» задоволено частково, з позивачки на користь відповідача необхідно стягнути сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір пропорційно розміру незадоволених позовних вимог, що становить: 1488, 60 *(100-98,69)/100= 19,50 грн.

Таким чином, відшкодуванні понесених сторонами судових витрат у цій справі в результаті зустрічного зарахування цих сум остаточно покладається на відповідача в сумі: 835,11 - 19,50 = 815,61 грн.

З урахуванням викладеного, колегія суддів на підставі частини десятої статті 141 ЦПК України з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»на користь позивачки підлягає стягненню різниця понесених судових витрат у розмірі 815,61 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2022року змінити.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.

Зменшити розмір відшкодування, стягнутий з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 з 16602 грн до 16157,80 грн (шістнадцять тисяч сто п`ятдесят сім грн. 80 коп.) та судового збору з 858,40 грн до 815,61 (вісімсот п`ятнадцять грн.. 61 коп.) грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.