КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 379/918/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/1970/2023Головуючий у суді першої інстанції - Разгуляєва О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Поліщук Н.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року про відмову у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на земельну ділянку (пай),

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Таращанської міської ради, в якому просила визнати за нею, як спадкоємицею померлого пенсіонера КСП «Прогрес» ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектарів на землях Таращанської міської ради, вартістю 11 949,00 грн та видати земельний сертифікат на неї, як прямого спадкоємця.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 , у 1932 році була прийнята на роботу в колгосп «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області та працювала в ньому з 1948 року по 1957 рік, а в 1971 році вийшла на пенсію за віком, із членів колгоспу не вибувала до дня смерті.

Колгоспу «Прогрес», будучи реорганізованому в КСП «Прогрес» 20.12.1995, був виданий Державний акт на право колективної власності на землю. ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, вона була внесена до списку пайовиків, але сертифікат на земельну частку (пай) ОСОБА_1 як спадкоємцю не видали. Як спадкоємець, після смерті матері, ОСОБА_1 , неодноразово зверталась і до Великоберезянської сільської ради, і до Таращанської адміністрації, однак обґрунтованої відповіді щодо неможливості видачі сертифіката на земельну частку (пай) отримано не було. Тільки після її звернення до Київської обласної військової адміністрації було одержано з Таращанської міської ради відповідь, у якій зазначено, що ОСОБА_1 повинна звертатись до загальних зборів членів КСП якщо землі запасу розділяли без зборів, або вирішити дане питання в судовому порядку (а.с. 1-3).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 20.09.2022 відмовлено у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на земельну частку (пай) (а.с. 18-19).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , зазначає, що суд першої інстанції є заґанжованим, та не взяв до уваги надані докази по справі (а.с. 23-25).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 27.02.2014 зверталася до суду з тотожнім позовом до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області та Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі і 19.03.2014 рішенням Таращанського районного суду Київської області їй було відмовлено в задоволенні її позову. За результатами розгляду Апеляційним судом Київської області апеляційної скарги позивачки, яким її апеляційну скаргу було відхилено, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 19.03.2015 року залишено без змін, дане рішення набрало законної сили 15.05.2014 (справа № 379/405/14-ц).

17.03.2017 до Таращанського районного суду Київської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області та Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі в зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій позивачка, відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995, Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994, ст.ст. 16, 1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 118, 119 ЦПК України просила суд визнати за нею, як спадкоємицею померлого пенсіонера колгоспу (КСП) «Прогрес» ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектарів, нормативно-грошовою оцінкою 11 949,00 грн на землях Великоберезянської сільської ради та зобов`язати відповідачів виділити їй земельну частку (пай) площею 2,5 умовних кадастрових гектара із земель запасу чи резерву Великоберезянської сільської ради.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 20.03.2017 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області та Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі. Ухвала не була оскаржена та набрала законної сили.

Крім того, ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 09.06.2017 позовна заява (заява) ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі № 379/405/14-ц та визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі в зв`язку з нововиявленими обставинами була визнана неподаною та повернута позивачу (заявнику).

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.07.2018 (справа № 379/122/22) було відмовлено у позові ОСОБА_1 до Великоберезянської сільської ради Таращанського району Київської області та Головного управління Держгеокадастру України в Київській області про визнання права на земельну частку (пай) та виділення земельної частки в натурі. Рішення було оскаржено в апеляційну та касаційну інстанцію та залишено без змін.

Рішенням Таращанського районного суду від 27.07.2021 (справа № 379/601/21), яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 23.02.2022 у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права на земельну частку (пай), відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Необхідність застосування вказаної норми права зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові від 09.09.2020 у справі № 520/18820/19 (провадження № 61-2294св20) Верховний Суд дійшов висновку про те, що критеріями відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України є: наявна тотожність спірних правовідносин (спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у різних цивільних справах) та судове рішення по тотожній справі, що набрало законної сили.

При цьому критерій тотожності підлягає оцінці тільки після набрання відповідним рішенням законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку про те, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2014 році ОСОБА_1 вперше звернулась до суду з позовом, який обґрунтовувала тим, що її мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала в с. Велика Березянка Таращанського району Київської області. З 1932 року по час виходу на пенсію працювала у колгоспі «Прогрес» с. Велика Березянка Таращанського району Київської області. В подальшому колгосп «Прогрес» було реорганізовано в КСП «Прогрес», яке в липні 1995 року отримало Державний акт на право колективної власності на землю.

В 1971 році ОСОБА_2 вийшла як член колгоспу на пенсію, а 02.12.1995 після отримання КСП «Прогрес» вказаного вище Держаного акту на землю вона померла, однак, як пенсіонер колгоспу, на думку ОСОБА_1 , мала право на земельну частку (пай), і повинна бути включена у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримати земельний пай у натурі, оскільки згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 таке право мають члени КСП, кооперативу, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За наслідками розгляду поданої заяви, суд першої інстанції своїм рішенням від 19.03.2014 у задоволені позову відмовив з підстав пропуску строку позовної давності.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.07.2018 (справа № 379/122/22) було відмовлено у задоволені поданої позовної заяви з підстав того, що судом першої інстанції було встановлено, що мати позивачки - ОСОБА_2 на момент видачі КСП «Прогрес» Державного акту на право колективної власності на землю в зв`язку зі смертю вибула з даного членства, а тому і втратила право на земельну частку (пай) в ньому.

Разом з тим, у даному рішенні судом встановлено, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, однак, не встановлено порушення прав позивача, про захист яких він просить, суд прийняв рішення про відмову в задоволенні позову саме з підстав вибуття ОСОБА_2 з членства КСП «Прогрес», а не через пропуск позовної давності.

Зазначене рішення було предметом розгляду в суді апеляційної та касаційної інстанції, однак залишено рішення суду першої інстанції без змін.

Таким чином, підстави і предмет позову у даній справі є ідентичними підставам та предмету позову у справах № 379/405/14-ц, № 379/122/22, у яких за наслідками розгляду було постановлено судові рішення, що набрали законної сили.

В свою чергу, чинним процесуальним законодавством України не допускається подання позивачем нового позову про той самий предмет і з тих самих підстав, з яких вже є прийняте рішення, що фактично полягатиме у переоцінці обставин, встановлених рішенням суду, яке набрало законної сили. А повторне звернення з тими самим вимогами з тих самих підстав фактично свідчить про намагання домогтися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить нормам діючого законодавства.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у вищезазначених позовах, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги тотожні із даним позовом, з тих самих підстав, про той самий предмет та між тими самими сторонами, і це питання вже було розглянуто по суті, а ухвалені рішення набрали законної сили, тому, керуючись нормою процесуального закону, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст складено 02 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

Н.В. Поліщук