Провадження № 2/522/2364/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Палун І.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (Акціонерного товариства «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2021 року АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та просило звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2008/13-1-08/229.

11 серпня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, оскільки Позивачем не зазначено за рахунок якого саме іпотечного майна Банк просить звернути стягнення.

28 серпня 2021 року від представника Позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, якою усунуті недоліки зазначені в ухвалі суду від 11 серпня 2021 року.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 05 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/229 (надалі за текстом Кредитний договір або Основне зобов`язання), на підставі якого Банком надано позичальнику кредит на фінансування інвестування житла у сумі 396 000, 00 доларів США під 13,0% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 04 травня 2033 року. З метою забезпечення виконання Позичальником Основного зобов`язання 05 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 824 (надалі Іпотечний Договір). Пунктом 1.1. Іпотечного Договору передбачено, що Іпотекодавець передає в Іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Позичальником Основного зобов`язання, наступне нерухоме майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру загальною площею 207,1 метрів квадратних, житловою площею 121,3 метрів квадратних, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п.2.1протоколу). Таким чином, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», в тому числі прав та обов`язків у зобов`язанні за кредитним договором №2008/13-1-08/229, а тому як Іпотекодержатель іпотечного майна реалізує своє право визначене статтею 33 Закону України «Про іпотеку» та підпунктом 2.4.3. пункту 2.4. Іпотечного Договору щодо звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки, у зв`язку з чим звернулось до суду.

04 жовтня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Встановлено загальний порядок розгляду справи.

26 жовтня 2021 року до суду надійшли відзив відповідача ОСОБА_1 та заява про застосування строків позовної давності, в яких останній зазначив про невизнання позовних вимог в повному обсязі та просив застосувати строк позовної давності відносно вимог АТ «Альфа-Банк», які розглядаються в межах провадження по даній справі. У відзиві ОСОБА_1 зазначив, що 05.05.2008 р. між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ним укладено вищезгаданий кредитний договір, за якими він отримав кредит у розмірі 396000 доларів США. Майновим поручителем по вказаному кредитному договору виступила ОСОБА_2 14.03.2012 р. АКБ СР «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вимогу-повідомлення №19.1-08/96-3085, в якій зажадав погашення кредиту в повному обсязі та нарахованими відсотками за користування кредитом в загальному розмірі 537284,03 доларів США. В іншому випадку в разі невиконання зазначеної вимоги у 30-денний термін Банк зазначив про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. У січні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки і ухвалою суду від 25.01.2013 р. відкрито провадження у цивільній справі №1522/29269/12. В подальшому ухвалою суду 23.04.2013 р. позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду. Вважає, що у зв`язку із зміною банком умов кредитного договору та пред`явлення вимоги про повернення кредиту 14.03.2012 р. дана позовна заява про звернення стягнення на предмет іпотеки подана поза межами трирічного строку позовної давності на звернення до суду за захистом порушених прав та інтересів банку. Просить застосувати до правовідносин сторін, в тому числі до вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки позовну давність.

08 листопада 2021 року до суду від представника Позивача надійшла заява про залучення співвідповідача по справі, в обґрунтування якої зазначено, що представником Позивача в процесі підготовки до участі у справі було встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.12.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Атаманчук О.Г. було здійснено реєстрацію права власності на п`ятикімнатну квартиру, загальною площею 207,1 кв.м., житловою площею 121,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником зазначено ОСОБА_3 . Своєї згоди на відчуження предмета іпотеки, ні АКБ СР «Укрсоцбанк», ні АТ «Альфа-Банк» не надавалось. З метою реального виконання рішення та захисту прав АТ «Альфа-Банк» просило залучити до участі у справі ОСОБА_3 в якості співвідповідача.

15 листопада 2021 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій відповідач також вказує про невизнання нею позову та просить відмовити в його задоволенні, а також просить застосувати строк позовної давності відносно вимог АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які розглядаються в межах даної справи.

16 листопада 2021 року до суду від Позивача надійшла відповідь на відзив якій Банк вказав, що ПАТ «Укрсоцбанк» дійсно надсилало на адресу Позичальника, а також ОСОБА_2 вимогу про повне погашення заборгованості за кредитом та в подальшому зверталось до Приморського районного суду м. Одеси з вимогами щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, позов ПАТ «Укрсоцбанк» було залишено без розгляду, а вимога щодо повної сплати заборгованості за кредитним договором не виконана в повному обсязі. В результаті пред`явлення вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором та подачі позову, права ПАТ «Укрсоцбанк» так і не були поновлені, а інтереси не захищені.

16 листопада 2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів задоволено. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 24 листопада 2021 року внесено виправлення в резолютивну частину ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 24 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 09 листопада 2022 року представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог.

14 листопада 2022 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності.

21 лютого 2023 року в судовому засіданні представник АТ «Альфа-Банк» підтримав позовні вимоги. Представник ОСОБА_1 заперечував проти позову.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час, дату і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі АКБ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/229 (надалі за текстом Кредитний договір) в розмірі 396 000, 00 доларів США під 13,0% річних для фінансування інвестування житла.

Того ж дня між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за умовами якого з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №2008/13-1-08/229 від 05.05.2008 року передано в іпотеку п`ятикімнатну квартиру загальною площею 207,1 метрів квадратних, житловою площею 121,3 метрів квадратних, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. Іпотечний договір посвідчено 05.05.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець В. В., зареєстровано в реєстрі за № 824.

Відповідно до пункту 1.1.1.2 вищезгаданого кредитного договору визначений порядок погашення кредиту шляхом виплати щомісячних ануїтетних платежів по 1375,00 доларів США починаючи з червня 2009 року по 04 травня 2033 року.

Пунктом 3.2.3 Кредитного договору передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісій та можливих штрафних санкцій у разі, зокрема затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів.

Пунктами 3.3.7-3.3.8 Кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати проценти за використання Кредиту в порядку, визначеному п.п. 1.1, 2.4, 2.10 цього договору та комісії в розмірах та в порядку, передбачених цим договором. Своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1, 1.1.1.2, 2.4, 3.3.14 цього договору.

Пунктом 3.3.14 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення Кредитора достроково повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти, комісії, а також можливі штрафні санкції (пеню, штраф) у випадках, визначених пунктами 2.7.3, 3.2.3 та 5.4 цього договору.

Пунктом 4.5 Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7, 3.3.8 цього договору, протягом більш ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

14.03.2012 р. АКБ «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вимогу-повідомлення №19.1-08/96-3085, в якій вимагав погашення кредиту в повному обсязі та нарахованими відсотками за користування кредитом в загальному розмірі 537284,03 доларів США. В іншому випадку, в разі невиконання зазначеної вимоги у 30-денний термін, Банк зазначив про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки.

Направлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаної Вимоги-повідомлення №19.1-08/96-3085 визнано АТ «Альфа-Банк» у поданій суду відповіді на відзив.

У січні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

25.01.2013 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №1522/29269/12 за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

23.04.2013 року ухвалою суду позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду в зв`язку з повторною неявкою представника позивача.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником за вищезгаданими кредитним та іпотечним договорами, укладеними з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 19.10.2019 є АТ «Альфа-Банк».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кошти та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої цієї статті за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Зазначене відповідає правовим позиціям, які висловлені Верховним Судом України в постанові від 29.06.2016 року у справі № 6-1188цс16 та у постанові від 02.11.2016 року у справі № 6-1174цс16.

Зокрема 02.11.2016 року Верховний Суд України у справі № 6-1174цс16 вказав, що у разі узгодження між сторонами кредитно-фінансових послуг зміни строку виконання основного зобов`язання (дострокового погашення кредитного договору у разі наявної заборгованості), то усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позивач повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати.

З огляду на вказані обставини сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» 14.03.2012 року надіслав відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 30 днів, то право вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до боржників за кредитним та іпотечним договорами про повернення кредиту виникло 14.04.2012 року.

Надалі у січні 2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, який в подальшому залишено судом без розгляду.

З огляду на вказані обставини строк позовної давності на звернення за захистом своїх прав розпочався для кредитора у вищезгаданих зобов`язаннях у січні 2013 та сплив у січні 2016.

При цьому, із цим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся у серпні 2021 року, тобто майже через сім років, що вказує на сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову.

Підстав для переривання перебігу позовної давності по спірному забезпечувальному зобов`язанню суд не встановив, про поважність причин пропуску строку позовної давності позивач не заявляв.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов пункту 4.5. укладеного кредитного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

Таким чином позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Відповідний позов банком пред`явлено, але він залишений без розгляду в зв`язку з повторною неявкою представника позивача.

У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16 зроблено висновок, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки "піддається" впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

Відносно заперечень Позивача щодо застосування строків позовної давності, наведених у відповіді на відзив, суд вважає їх обґрунтування безпідставним з огляду на наступне.

Пояснення позивача про те, що кінцевим терміном погашення кредиту є 04.05.2033 року жодним чином не вливає на висновок суду про застосування наслідків спливу строку позовної давності, адже банк скористався своїм правом дострокового стягнення кредиту, чим переніс строк його повернення.

Посилання позивача на практику Верховного Суду не стосується обставин справи у цьому спорі, адже в ньому суд не вирішує питань добросовісності відповідачів, які не створювали для позивача непереборної сили для звернення до суду протягом передбаченого законодавством строку. Доказів зворотного суду не надано.

Відповідно до частин 1-2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» підлягають відхиленню повністю.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (Акціонерного товариства «Альфа-Банк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 23 лютого 2023 року.

Суддя Чернявська Л.М.