Справа № 367/506/23
Провадження №2-з/367/17/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 січня 2023 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

У заяві заявник просить: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заг. площа 53,5 кв.м, житлова площа 30,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09; заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, нотаріусам, приймати та вчиняти дії щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, внесення записів та змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09; заборонити ОСОБА_2 , його представникам вчиняти будь-які дії щодо вселення будь-яких інших осіб, здійснювати заміну замків, вхідних дверей або зміни вхідних дверей у квартирі АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги заяви про забезпечення позову, заявниця вказує, що має намір протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до заінтересованих осіб про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Заявниця зазначає, що 27 січня 2022 року між ОСОБА_1 (надалі за текстом - Позичальник або Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (надалі за текстом Позикодавець або Іпотекодержатель) був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстраційний номер 655 (надалі за текстом - Договір позики). Відповідно до цього Договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошову суму у розмірі 1 240 150,00 гривень, що в еквіваленті становить 42 500,00 доларів США. Сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) позичену суму грошових коштів у повному обсязі в строк до 27 січня 2023 року, але частинами за графіком, встановленим пунктом 3.2 Договору позики.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики між сторонами був укладений Договір іпотеки від 27.01.2022, також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстраційний номер 657 (надалі за текстом - Договір іпотеки). Відповідно до умов цього Договору Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в якості забезпечення зобов`язань за Договором позики двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 06 грудня 2019 року. За домовленістю сторін заставна вартість Предмету іпотеки становить 1 240 150,00 гривень.

Відповідно до пунктів 3.3., 5 Договору позики, повернення грошових коштів здійснюється Позичальником готівкою, особисто на руки Позикодавцю або його уповноваженому представнику. Повернення позики має бути здійснено у місті Києві (Україна).

Проте, у Договорі не визначено ані конкретної адреси у місті Києві для повернення коштів ані будь-яких засобів зв`язку з Позикодавцем або з його уповноваженою особою.

Через таку невизначеність Договору та вимушений виїзд Позичальника за межі України, у зв`язку зі війною, склалась об`єктивна неможливість зв`язуватися з Позикодавцем та повертати кошти готівкою особисто йому на руки у місті Києві. Намагання знайти Позикодавця за адресою реєстрації, що вказана у реквізитах Договору позики, не надали результатів. Так, на адресу Позикодавця було направлене повідомлення про тимчасову неможливість виконання Договору позики, з проханням надати банківські реквізити для перерахунку грошових коштів. Проте поштове відправлення листа було повернуто. На підтвердження заявник додає копії повідомлення, опису вкладення до листа, поштової накладної, конверту поштового відправлення, роздруківку інформації щодо трекінгу поштового відправлення.

Проте, як зазначає заявниця, 16 січня 2023 року до квартири з`явились група чоловіків, які представились довіреними особами нового власника. Вони вимагають звільнити квартиру, намагаються проникнути у житло Іпотекодавця за його відсутності, загрожують зламати вхідні двері. Про це Іпотекодавцю стало відомо від сусіда через телефонний дзвінок. Сама Іпотекодавець знаходиться на даний час у Німеччині, куди змушена була виїхати через небезпеку для свого життя під час обстрілу російськими ракетами та пошкодження її будинку у місті Ірпінь. Для з`ясування обставин та ведення переговорів з цією групою чоловіків Позикодавцем був уповноважений адвокат за Договором про надання правової допомоги. Саме під час зустрічі з представниками нового власника біля спірної квартири адвокатом було зроблено фотознімки наданого для огляду витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Як вбачається з вказаного витягу, рішенням приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галини Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 65878999 від 22.12.2022 було зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09). Підставою для проведення реєстрації зазначене у тому числі довідку про стан заборгованості, без номеру, видана 20.12.2022, видавник ОСОБА_3 , але що це за особа, чи має вона відповідні повноваження заявнику невідомо.

Звертає увагу, що нині діє особливий порядок вчинення нотаріальних дій та низка обмежень. Зокрема, визначений постановою КМУ №164 від 28.02.2022 р. «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», та змінами та доповненнями до нього - постановою КМУ №209 від 6.03.2022р. Приватного нотаріуса Теплюк Галину Михайлівну не включено до затвердженого Міністерством юстиції переліку нотаріусів, виключно якими в умовах воєнного стану вчиняються нотаріальні дії щодо цінного майна. Тому рішення нотаріуса про державну реєстрацію спірної квартири за Іпотекодержателем прийнято з порушенням вимоги встановленої у підпункті 8 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів № 164, з порушенням Закону України «Про іпотеку» в частині вимог щодо безспірності заборгованості за Договором позики, повідомлення Іпотекодавця про розірвання Договору та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Наведені вище обставини, на переконання заявниці, засвідчують факт порушення права власності через незаконне позбавлення її єдиного власного житла, що є підставою для звернення до суду із позовної заявою.

Вказує, що на період воєнного стану заборонена державна реєстрація набуття права власності на нерухоме майно до закінчення одного місяця з дня державної реєстрації попереднього набуття права власності на таке майно, якщо кожне таке набуття здійснено під час дії в Україні воєнного стану на підставі договору (підпункт 17, пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів № 164).

Також, заявниця зазначає, що 19 січня 2023 року спливає місяць з моменту прийняття спірного рішення нотаріуса про реєстрацію права власності за Іпотекодержателем та є підстави вважати, що Іпотекодержатель очікує цього дня, коли зможе провести реєстрацію права власності на іншу особу для того, щоб ускладнити Іпотекодавцю процес захисту свого порушеного права. Адже з моменту проведення реєстрації з 20 грудня до 16 січня новий власник не заявив про себе та не повідомив Іпотекодавця про факт переходу права власності, не надав часу для звільнення квартири від особистих речей та майна власника, що знаходиться у квартирі. Вказує, що на час складання цієї заяви вже відомо, що у відсутність власника представники Іпотекодержателя проникнули у житло, проте сам «новий власник» так й не з`явився у квартирі, будь-які засоби зв`язку з ним не відомі, його представники відмовляють нам надати його контактні дані. Всі права по користуванню та розпорядженню квартирою власник передав іншим особам на підставі довіреності, отриманої заявницею під час зустрічі адвоката із представниками «нового власника».

Вказує, що рішення про реєстрацію права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене Іпотекодавцем в суді, якщо він доведе, що основне зобов`язання і умови іпотечного договору не були порушені.

Таким чином, на переконання заявниці, наведені вище доводи вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову, оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , а тому на даний час існує загроза розпорядження відповідачем спірною квартирою шляхом вселення до неї третіх осіб або відчуження даного нерухомого майна з реєстрацією права власності на це майно за іншими особами, що вказує на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення судового рішення, а захист цих прав, свобод та інтересів може стати неможливим або ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи заявника, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом першим ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктами 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватися шляхом: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

З матеріалів, доданих до заяви про забезпечення позову видно, що 27 січня 2022 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_2 (позикодавець) був укладений Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстраційний номер 655. Відповідно до цього Договору Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошову суму у розмірі 1 240 150,00 гривень, що в еквіваленті становить 42 500,00 доларів США. Сторони домовились, що Позичальник зобов`язаний повернути (погасити) позичену суму грошових коштів у повному обсязі в строк до 27 січня 2023 року, але частинами за графіком, встановленим пунктом 3.2 Договору позики.

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (Іпотекодержатель) був укладений Договір іпотеки від 27.01.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстраційний номер 656. Відповідно до умов цього Договору Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в якості забезпечення зобов`язань за Договором позики від 27.01.2022, реєстровий №655, квартиру АДРЕСА_3 , яка належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 06 грудня 2019 року. За домовленістю сторін заставна вартість Предмету іпотеки становить 1 240 150,00 гривень.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову у виді заборони вчинення будь-яких дій з майном, суд, на підставі наданих позивачем доказів має дійти висновку про те, що такі дії реально може бути вчинено.

Наявність ризику вчинення будь-якою особою дій, які в подальшому зможуть призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення, має бути не ілюзорним, а підтверджуватись доказами, які б давали сторонньому незалежному спостерігачу зробити висновок про реальність такого ризику.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення вимоги чи позову до нього, може бути відчужене, зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Посилання в заяві на потенційну можливість відчуження майна відповідача на користь третіх осіб без наведення відповідного обґрунтування є недостатньою підставою для її задоволення.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову заявниця обґрунтовує тим, що рішенням приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Теплюк Галини Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 65878999 від 22.12.2022 було зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09), проте відповідні докази на підтвердження зазначеної обставини заявниця до заяви не долучає.

Також, суд звертає увагу, що по тексту заяви заявниця вказує прізвище позикодавця « ОСОБА_4 », однак згідно договору позики від 27 січня 2022 року позикодавцем є ОСОБА_2 .

Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, та свідчать про необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в заяві про забезпечення позову заявником не наведено обґрунтованих та об`єктивних доказів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти дії, не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук