Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/48/23
Провадження № 2/499/84/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2023 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Березівського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на наступне.

З 04.10.2017 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З серпня 2022 сторони не підтримують шлюбні відносини через зраду у подружній вірності відповідача, спільним побутом не пов`язані, спільного господарства не ведуть.

На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманню, згоди щодо розміру аліментів між сторонами не досягнуто.

У зв`язку з чим позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В подальшому позивачем було змінено позовні вимоги в частині стягнення аліментів та зазначено, що просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволені позову наполягала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов у зміненому варіанті визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

04.10.2017 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

На даний час дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про склад сім`ї.

Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Виходячи з наведеного, враховуючи що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем та збереження даного шлюбу суперечить її інтересам, відповідач позов визнав, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти.

Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що відповідач є молодою, працездатною людиною, іншого не встановлено, з безумовним урахуванням інтересів дитини, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, при цьому враховано вік дитини, необхідність її усестороннього розвитку.

Що стосується встановлення мінімальної межі розміру аліментів, а саме 50% прожиткового мінімуму, то суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 1073,60 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст. 3, 24, 56, 112, 180-183 СК України, ст.ст.4, 76, 81, 89, 141, 247, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 04.10.2017 року у Іванівському районному відділі державної реєстрації акрів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №56.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , починаючи з дня 17.10.2035 року.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого нею судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяІгор ПОГОРЄЛОВ