Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/796/22

Провадження №2/943/217/2023

01 лютого 2023 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,

при секретарі Гута О.С.

за участі представника позивача Коченаш Ю.К.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третьої особи Буської міської ради Золочівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з означеним позовом, яким просить позбавити відповідачку ОСОБА_5 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити її опікуном малолітньої дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що її онук ОСОБА_7 більше трьох років, проживає разом з нею, вона повністю утримує онука, займається його вихованням та лікуванням, оскільки матір ніякої участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться станом здоров`я дитини, матеріальними потребами. Відповідачка, як матір не виявляє будь-якої турботи про дитину, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення. Позивачка вказує, що в повній мірі самостійно забезпечує онука навчальним приладдям, одягом, їжею, тобто фактично здійснюю опікунство над дитиною вже більше трьох років, тоді коли матір не бажає брати участь у вихованні свого сина. На сьогоднішній день відповідачка покинула дитину та переїхала проживати у Польську Республіку, дитині не телефонує та не цікавиться ним.

Позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат Коченаш Ю.К. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Позивачка зазначила, що матір дитини, ОСОБА_5 з 2017 року самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Дитина два роки, а саме з 2017 по 2019 рік перебувала у дитячому будинку «Добре серце». За час перебування дитини в дитячому будинку, відповідачка дитину не провідувала, не приймала участі у його вихованні, не забирала додому на святкові та вихідні дні, не надавала матеріальної та фінансової допомоги дитині. Після повернення дитини до матері, остання почала знову зловживати алкоголем, залишати сина ОСОБА_7 без нагляду, після чого позивачка забрала дитину до себе. Крім цього вказує, що з вини відповідачки, у ОСОБА_5 померла новонароджена донька ОСОБА_8 , яку відповідачка перебуваючи в нетверезому стані залишала без нагляду. Після цього випадку, онука ОСОБА_7 було передано на виховання у дитячий будинок. З березня 2022 року відповідачка із співмешканцем виїхали у Польську Республіку, з цього часу вона взагалі не цікавиться сином та не надає жодної допомоги дитині. Відповідачка не виходить на контакт, вона не цікавиться дитиною, її розвитком станом здоров`я. Її відношення до дитини ускладнює вирішення питань пов`язаних з дитиною. Так, неможливо без згоди матері провести реєстрацію місця проживання дитини. Окрім того, у школі, в якій навчається дитина, з різних питань потрібна згода батьків, однак вона не має права погоджувати питання, оскільки офіційно не визнана опікуном. Щодо висновку служби у справах дітей про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачки, вказує, що такий прийнятий без врахування інтересів дитини, оскільки тривалий час дитина залишається без батьківського піклування та нагляду. Враховуючи викладене просить позов задоволити.

Представник Буської міської ради Золочівського району Львівської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Представником міської ради було надано висновок затверджений рішенням Буської міської ради від 29.12.2022 року про недоцільність позбавлення батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була попереджена належним чином, позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення.

Суд, вислухавши доводи і пояснення представника позивача, заслухавши думку дитини, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України " Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…" та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції у Львівській області від 15 травня 2013 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Буськ, матір - ОСОБА_5 .

Батько дитини відсутній, прізвище та ім`я в графі відомості про батька, було записано зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 від 06.07.2022 року.

Актом складеним 22 червня 2022 року у складі начальника відділу організаційної, інформаційної роботи та господарського забезпечення Пенцака С.К., провідного спеціаліста ОСОБА_9 , спеціаліста ОСОБА_10 вбачається, що малолітній ОСОБА_6 проживає разом із ОСОБА_2 без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 .

Актом обстеження матеріально - побутових умов складеного у складі начальника відділу організаційної, інформаційної роботи та господарського забезпечення Пенцака С.К., провідного спеціаліста ОСОБА_9 , спеціаліста ОСОБА_10 від 22 червня 2022 року стверджується, що ОСОБА_6 проживає разом із ОСОБА_2 більше трьох років, йому забезпечені належні умови проживання.

Інформаційною довідкою виданою директором Буського дитячого будинку «Добре серце» 12.01.2023 року за № 249 стверджується, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховувався у Буському районному дитячому будинку «Добре серце» з 19.08.2017 року по 08.07.2019 року. За час перебування у дитячому будинку, мама, ОСОБА_11 , ні разу не провідувала сина, не приймала участі у його вихованні, не забирала його додому на святкові та вихідні дні, не надавала матеріальної та фінансової підтримки дитині. Провідувала малого ОСОБА_7 лише його бабця- ОСОБА_12 . Практично бабця замінила малому матір.

Свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні пояснила, що за час її перебування на посаді начальника служби у справах дітей Буської РДА, у 2017 році в родині ОСОБА_5 у місті Буську сталася трагедія - загинула її новонароджена донька ОСОБА_8 . В цей час у неї на вихованні був син ОСОБА_7 . Відтворюючи подію, син посвідчив, що це він упустив з рук сестричку і вона загинула. До кінця так і не відомо, але зрозуміло, що матері в цей час або не було на місці, або вона була, але не в тверезому стані. Розглянувши питання щодо можливості перебування ОСОБА_7 в сім`ї матері, беручи до уваги її заяву про направлення сина на виховання у районний дитячий будинок змішаного типу «Добре серце», комісія з питань захисту прав дитини при Буській РДА прийняла рішення про скерування дитини у заклад. Відповідно, було прийнято рішення про поставку малолітнього ОСОБА_6 на облік дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах, служби у справах дітей Буської РДА. Мати зрідка відвідувала сина, але завжди у супроводі бабусі, зі слів котрої відомо, що жодної матеріальної підтримки своїй дитині ОСОБА_14 не надавала, оскільки періодично зловживала спиртним, ніде не працювала. Свідок вказала, що на даний час працює на посаді начальника служби у справах дітей Золочівської РДА, зазначила, що як жителька м. Буська, ОСОБА_7 у супроводі матері ніколи не бачила, з ним завжди була бабуся. Вона цікавиться і навчанням дитини і станом здоров`я, і врешті матеріальним станом. Зі слів бабусі, ОСОБА_14 на даний час покинула сина, переїхала у безпечне місце, де немає війни, та не забрала у безпечне місце свого сина, що свідчить про те, що доля дитини, моральний стан, як і інше, що стосується дитини, їй байдуже. Вважає доцільним на даний час позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо сина ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_15 , в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою відповідачки. Зазначила, що відповідачка ніколи не піклувалася про сина ОСОБА_7 , дитиною займається їхня матір, ОСОБА_2 . Малолітній ОСОБА_7 вже більше трьох років проживає у їхній сім`ї, матір дитини, сина не провідує, не цікавиться ним взагалі, матеріально не забезпечує. Вказала, що відповідачка зловживала алкоголем, часто перебувала поряд з дитино в нетверезому стані, тому бабуся, задля безпеки дитини, забрала онука ОСОБА_7 до себе. Так як, ОСОБА_7 проживає разом з ними, вона також допомагає матері піклуватися про свого племінника, виконує з ним шкільні завдання, під час дистанційного навчання перебуває поряд з ним тощо. Вважає, що в інтересах дитини за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав.

Свідок ОСОБА_16 , в судовому засіданні повідомила, що вона працювала на посаді дитячого психолога Буської ОЗЗСО І-ІІІ ст. № 1, на сьогоднішній день працює на посаді педагог-організатор Буської ОЗЗСО І-ІІІ ст. № 1, зазначила, що будучи на посаді психолога спостерігала за дитиною два роки, матері учня ОСОБА_7 ніколи в школі не бачила, дитиною займається тільки бабуся ОСОБА_12 .

Заслухавши думку малолітнього ОСОБА_6 , останній повідомив, що проживає з бабусею ОСОБА_12 , коли востаннє бачив та спілкувався з матір`ю не пам`ятає, знає, що мама перебуває в Польщі, бажає проживати і надалі з бабусею.

Згідно висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 орган опіки та піклування Буської міської ради Золочівського району Львівської області вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітнього сина є недоцільним, оскільки відсутні достатні дані, які свідчили б про умисне невиконання ОСОБА_5 батьківських обов`язків, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Враховуючи пояснення свідків, зібрані у справі докази, заслухавши думку дитини, суд критично оцінює та не бере до уваги висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її малолітнього сина, оскільки зазначені у висновку службою у справах дітей обставини спростовуються вищевказаними письмовими доказами, поясненнями свідків та самої дитини.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Суд вбачає, що відповідач свідомо нехтує та взагалі відмовилась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, дитина тривалий час перебувала на вихованні в дитячому будинку, на сьогодні вихованням дитини займається бабуся.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дитину, а тому відповідачку ОСОБА_5 слід позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Зі змісту ст. 18 Конвенції про права дитини вбачається, що батьки у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У відповідності до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно зі ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Таким чином, виходячи з норм цивільного та сімейного законодавства, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.

Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлений батьківського піклування, з урахуванням норм ст.62 ЦК України якою опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 141, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , призначивши його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Б. М. Журибіда