Справа № 361/9871/21
Провадження № 2/361/738/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

10 листопада 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти за договором позики від 23 січня 2019 року в розмірі 8000 доларів США та судові витрати по справі.

Свій позов обґрунтовував тим, що 23 січня 2019 року він позичив ОСОБА_2 8000 доларів США.

28 липня 2020 року на підтвердження договору позики між сторонами, позичальником ОСОБА_2 , власноруч була написана розписка, відповідно до якої вона зобов`язується повернути ОСОБА_1 взяті в борг грошові кошти в розмірі 8000 доларів США 23 січня 2019 року, в строк до 07 листопада 2021 року. Грошова сума буде повернута в валюті боргу, тобто доларах США. Розписка написана в присутності свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Таким чином, даною розпискою, підтверджено, що між позикодавцем - ОСОБА_1 та позичальником - ОСОБА_2 було укладено договір позики, наявність такого договору, наявність у ОСОБА_2 грошового зобов`зання перед ОСОБА_1 , розмір зобов`зання. строк виконання зобов`зання, який ОСОБА_2 підтвердила своїм підписом у розписці.

На його вимоги щодо повернення грошових коштів не відповідає.

Взяті на себе зобов`язання щодо повернення позики ОСОБА_2 не виконує та виконувати не збирається, ухиляється від зустрічей та спілкування з позивачем.

Раніше пояснювала, що збирається продавати належне їй майно та виїхати для проживання в російську федерацію.

Ці дії ОСОБА_2 дають підстави вважати, що вона ухиляється від повернення позики, буде і надалі ухилятись і від виконання рішення суду на випадок задоволення позову, здійснює відчуження належного їй майна, іншим особам, що суттєво ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду на випадок задоволення позову.

Свої зобов`язання щодо своєчасного повернення позики - позичальник ОСОБА_2 не виконала, у зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 23 січня 2019 року у розмірі 8000 доларів США.

10 грудня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 04 квітня 2022 року.

10 червня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову.

Посилався на те, що викладені обставини в позовній заяві не відповідають дійсності та є неправдивими, ніякі гроші в борг відповідач у позивача не брала. Насправді обставини, що призвели до написання вказаної розписки відбувались наступним чином.

Так, в жовтні 2018 року відповідача познайомив із позивачем спільний знайомий ОСОБА_10 . Між ними спочатку були суто ділові відносини, так як на той час відповідач працювала в страховій компанії, а у позивача були певні інтереси в цій сфері. Однак після того, як в 2019 році, на ювілей (відповідачці в 2019 році виповнилось 40 років) батьки останньої придбали їй двокімнатну квартиру в місті Бровари, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оформивши її договором купівлі-продажу від 23 січня 2019 року, дружні відносини різко змінились та вони стали романтичними, позивач почав залицятись до неї, в результаті чого вони почали спочатку зустрічатись та через нетривалий час вищевказані стосунки переросли в більш серйозні, позивач навіть запропонував відповідачу одружитись, невдовзі вони почали фактично проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та планували одружитись.

В подальшому, позивач запропонував відповідачу допомогти зробити ремонт у вказаній квартирі, на що відповідач погодилась, так як на той час стосунки між сторонами були добрі та відповідачка навіть не думала, що в подальшому все обернеться нижче викладеними подіями.

Через деякий час як сторони почали проживати однією сім`єю поведінка позивача та відношення до відповідача кардинально змінились. Спочатку позивач час від часу влаштовував сімейні сварки з приводу того, що його постійно щось не влаштовувало в особі відповідача, потім почав зловживати алкоголем, пропадати (не приходити додому) по три-п`ять днів, а коли приходив, то був в постійному нетверезому стані, влаштовував все більш серйозні сварки, навіть деколи почав піднімати руку на відповідача, а в останній час перед розірвання стосунків взагалі перейшов на погрози. Не витримавши щоденних знущань відповідач попросила позивача звільнити її вищевказану квартиру, в якій вони тимчасово проживали разом, в якій позивач допомагав робити ремонт, однак останній відмовився звільняти вказану квартиру без компенсації вартості за допомогу в ремонті та почав вимагати у неї гроші, суму якої визначив необгрунтовано та на власний розсуд вказавши в розмірі 8000 доларів США та продовжив психологічно та фізично тиснути на відповідача погрожуючи навіть фізичною розправою їй та її синові. Крім того, тривалий час відповідач відчувала за собою постійні переслідування від третіх осіб, які слідкували за нею повсякденно.

В результаті цього відповідач, зрозумівши всю серйозність неправомірних намірів позивача, для захисту свого та синового життя та здоров`я звернулась для захисту до поліції, щоб останні допомогли захистити її та сина життя і здоров`я і законні права на її майно, однак належної допомоги, не отримала.

Відповідач навіть з`їхала зі своєї двокімнатної квартири в свою стару квартиру, де й проживала із сином, залишивши двокімнатну квартиру для проживання позивачу. Відповідач зазначає, що позивач продовжував психологічно тиснув на неї, погрожував фізичною розправою, залучаючи для цього третіх осіб, які час від часу без запрошення приходили то до неї на роботу, то до неї додому.

Відповідач зазначила, що вона не витримавши погроз та психологічних тортур погодилась написати вищевказану розписку. Так, 28 липня 2020 року позивач та відповідач, а також особи, що вказані в розписці зібрались разом та відповідач під диктовку та постійний тиск написала розписку. Однак ніякі гроші не під час написання розписки, ні в день написання розписки, а саме 28 липня 2020 року ні 23 січня 2019 року не були отримані відповідачем в борг, не передавалися з рук в руки та взагалі їх ніхто не бачив. Вказаний факт підтверджується самим змістом розписки, так як зі змісту розписки можна фактично зрозуміти, що це не боргова розписка, а розписка фактичного розподілу майна між колишніми співмешканцями з поверненням всіх подарунків, що були подаровані позивачем відповідачу під час фактичного проживання однією сім`єю та романтичних зустрічей, крім того факт відсутності передачі коштів під час написання боргової розписки між сторонами по справі можуть підтвердити і свідки вказані в тексті боргової розписки.

Вважає, що зміст наданої розписки є суперечливим та не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання відповідачем у борг певної грошової суми від позивача, а тому, вважає, що відсутні підстави для стягнення вказаної суми як боргу за договором позики.

20 червня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджувався із твердженнями відповідача.

Посилався на те, що дійсно у 2018 році ОСОБА_10 познайомив його з відповідачем ОСОБА_2 . Тобто відповідач задовго до знайомства з ним була знайома з ОСОБА_10 , у них були дуже дружні стосунки. Ніяких певних інтересів в сфері страхування у позивача з відповідачем ОСОБА_2 ніколи не було, а навпаки у відповідача ОСОБА_2 був інтерес у сфері страхування, і саме по страхуванню автомобілів, які належали ОСОБА_10 , так як відповідач ОСОБА_2 станом на 2018 рік продовжувала співпрацювати зі страховою компанією, та страхувала автомобілі ОСОБА_10 , а офіційно станом на 2018 рік працювала в ?Ощадному Банку?.

З 2018 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 почалися дружні стосунки, вони почали зустрічатися, проводити час разом, навіть як йому здавалось кохали один одного, та довіряли один одному.

Відповідач ОСОБА_2 залишалася у нього ночувати, але разом однією сім`єю вони не проживали, ніякого спільного бюджету не мали, ніяке спільне господарство не вели. Він купував відповідачу золоті вироби, одяг.

Ніякі батьки відповідача квартиру АДРЕСА_2 , їй не купували, не оформляли її договором купівлі-продажу від 23 січня 2019 року. Відповідач ОСОБА_2 мешкала із сином в однокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

У грудні 2018 року вона сказала позивачу, що хотіла б мати не однокімнатну, а більшу двокімнатну квартиру для проживання із сином, але їй на купівлю не вистачає грошових коштів у розмірі приблизно 10000 доларів США. Просила у нього у борг 10000 доларів США, він сказав що позичить у борг 10000 доларів США, на питання коли вона поверне борг, вона пояснювала, що до 07 листопада 2021 року поверне борг у доларах США.

Відповідач ОСОБА_2 разом з позивачем підшукали двокімнатну квартиру для купівлі в м. Бровари, з самих дешевих без ремонту та меблів. Із декількох квартир, квартира АДРЕСА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , була найдешевша. На купівлю квартири у відповідача ОСОБА_2 не вистачало грошових коштів в розмірі 8000 доларів США.

23 січня 2019 року ОСОБА_1 позичив у борг та фактично передав з рук в руки ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 8000 доларів США. Відповідач ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути взяті в борг грошові кошти в розмірі 8000 доларів США у строк до 07 листопада 2021 року. Так як між ними були дружні довірливі стосунки, боргову розписку позивач не вимагав, тому що вірив відповідачу, довіряв, та вони планували створити сім`ю.

23 січня 2019 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бочаровою С.В. був укладений договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за № 64, відповідно до якого ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Після купівлі квартири кватири АДРЕСА_2 , відповідач запропонувала та вмовила позивача зробити за його власні кошти ремонт у зазначеній квартирі, як пояснювала для подальшого їх сумісного проживання.

У червні 2020 року він закінчив всі ремонтні роботи у квартирі та облаштував квартиру для сімейного проживання.

У липні 2020 року дружні стосунки між ними припинилися, на вимогу відповідача, яка пояснила, що вони не підходять один одному, їй треба побути самій, розібратися у своїх почуттях.

28 липня 2020 року ОСОБА_2 запропонувала йому написати боргову розписку про позичені у борг грошові кошти у розмірі 8000 доларів США на строк до 07 листопада 2021 року, грошова сума буде повернута в валюті боргу, тобто доларах США та повернути всі куплені їй золоті вироби, дорогий одяг, на що позивач погодився.

Також в розписці від 28 липня 2020 року ОСОБА_2 власноруч додатково написала 28 липня 2020 року, що вона ОСОБА_2 зобов`язується в строк до 08 серпня 2020 року повернути ОСОБА_1 подарунки: норкову шубу, набір золотий обручка і сережки, заручальне кільце.

Боргову розписку від 28 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 передала позивачу разом з поверненими речами: норковою шубою та золотими виробами, у присутності свідків, які вказані в розписці.

Розпискою підтверджується момент передання грошових коштів в розмірі 8000 доларів США, а саме 23 січня 2019 року; підтверджується і укладення договору позики і наявність такого договору; наявність у ОСОБА_2 грошового зобов`зання перед ОСОБА_1 ; розмір грошового зобов`язання; строк виконання зобов`язання; що позичальник ОСОБА_2 особисто підтвердила своїм підписом у власноруч написаній розписці.

Ніяких сварок між ними ніколи не було, жодних сварок він взагалі ніколи не влаштовував. Алкогольні напої взагалі не вживав та не вживає, оскільки усе життя займається спортом. Жодних погроз відповідачу ОСОБА_2 він не висловлював.

До правоохоронних органів на незаконні дії або інші дії, стосовно написання розписки під диктовку, погрози, психологічні тортури та постійний тиск з боку позивача, а також осіб, що вказані в розписці, при власноручному написанні розписки 28 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 не зверталась.

Позивач просив вважати відзив відповідача ОСОБА_2 , викладені у відзиві обставини, заперечення проти позову та вимоги необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

20 липня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

07 листопада 2022 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких відповідач посилалась на ті ж самі факти, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Позивач в судовому засіданні позов позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач та її представники в судовому засіданні проти позову заперечували та просили в задоволенні відмовити, із підстав викладених у відзиві на позов.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він добре знає двох сторін, приблизно із 2018 року. Як позивач, так і відповідач звертались до нього як до адвоката, а в подальшому вони стали друзями. Йому відомо, що між сторонами виникли теплі, довірливі відносини, вони навіть намагались створити сім`ю. У 2019 році відповідач вирішила придбати квартиру, ціни в той час були різні, вартість квартири яку ОСОБА_2 бажала придбати складала приблизно 30000 доларів США. Оскільки він спілкувався як із ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 , йому стало відомо зі слів ОСОБА_2 , що їй на придбання квартири не вистачає 10000 доларів США, яку ОСОБА_1 погодився їй позичити. ОСОБА_1 в нього консультувався з приводу того яким чином він може позичити вказані кошти ОСОБА_2 . Свідок порадив скласти розписку про отримання вказаних коштів. Порада про написання розписки влаштовувала і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 . Як пізніше вже із розмови із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 йому стало відомо, що квартира була придбана, а ОСОБА_1 23 січня 2019 року позичив ОСОБА_2 8000 американських доларів для укладення договору купівлі-продажу квартири. Також він дізнався, що розписку ОСОБА_2 про отримання вказаних коштів не писала. Саме про те, що кошти були позичені йому сказала ОСОБА_2 під час розмови, а коли зобов`язувалась повернути вказані кошти не зазначила. Надалі ОСОБА_2 запропонувала ОСОБА_1 зробити ремонт у придбаній квартирі на що останній погодився, а вже після завершення ремонтних робіт ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що вони один одному не підходять і їм слід припинити стосунки. 28 липня 2020 року ОСОБА_2 була написана розписка про повернення нею ОСОБА_1 8000 доларів США отриманих нею 23.01.2019 року. Вказана розписка була написана у його відсутності, але після її написання, ОСОБА_1 його попросив бути присутнім 08 серпня 2020 року при виконанні умов розписки та передачі розписки йому. Свідок пояснив, що 08 серпня 2020 року він був присутній у квартирі по АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 певні речі, які перелічені у розписці: шубу, два кільця та сережки, а також розписку, яку вона написала власноруч 28 липня 2020 року, та пообіцяла, що кошти проверне ОСОБА_1 до 07 листопада 2021 року. Окрім нього був присутній ще один адвокат Сіладій О.І. та два свідка. Свідок ОСОБА_7 стверджував, що будь якого тиску на ОСОБА_2 08 серпня 2020 року від жодної особи не вчинялось. Навпаки всі розійшлися в дружніх стосунках.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він перебуває в дружніх відносинах зі сторонами. ОСОБА_1 він бачив лише 2-3 рази, а із ОСОБА_2 знайомий вже довгий час. Свідок повідомив, що ним надавалась правнича допомога ОСОБА_2 по питанням які її цікавили. Щодо написання розписки від 28 липня 2020 року може пояснити наступне. Сторони перебували у стосунках, але після їх завершення у них виникло декілька проблемних питань, які вони намагалися між собою вирішити. ОСОБА_11 зверталась до нього за консультацією яким чином можливо виселити ОСОБА_12 із її квартири. Обговорювалось декілька варіантів: через правоохоронні органи, суд, на що ним було роз`яснено, що все це займає певний довгий проміжок часу, і краще їм буде поговорити і домовитись до спірних питань, тобто вирішити все добровільно. На що ОСОБА_2 погодилась.

28 липня 2020 року, на прохання ОСОБА_11 , вона та ОСОБА_1 приїхали до нього додому. Вони приїхали разом на одному автомобілі, перебували в доброму гуморі, конфліктів між ними не виникало. Спочатку свідок запропонував, щоб сторони усно обговорили ті проблемні питання, які хочуть письмово узгодити. Вони деякий час спілкувались і досягли згоди. Розписку писала особисто ОСОБА_2 , але позиція яка там викладена узгоджувалась між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а потім викладалась письмово. Розписка ОСОБА_2 писалась без будь якого примусу чи тиску зі сторони присутніх. Сума яку ОСОБА_2 зобов`язувалась повернути ОСОБА_1 оговорювалась ще до спільної зустрічі. Попередньо ОСОБА_2 просила його зустрітись і поговорити із ОСОБА_1 на рахунок суми, оскільки початково суму, яка підлягала поверненню була 11000 доларів США. Під час перемовин вже у нього вдома, сторони дійшли згоди на повернення ОСОБА_2 суми в розмірі 8000 доларів США. Свідок повідомив, що під час обговорення позиції сторонами, під час написання розписки сторони були у сприятливій обстановці, не нервували, спокійно обговорювали всі деталі. Після написання розписки ще й йому подякували, що так все добре вийшло. Свідок зазначив, що за умовами написаної розписки ОСОБА_13 повинен був виїхати із квартири ОСОБА_11 у яку він вклав кошти, пов`язані із спільними витратами на ремонт та проживання, а ОСОБА_11 поверне йому грошові кошти в сумі 8000 доларів США, шубу та коштовності подаровані ним. За що саме була визначена сума у розмірі 8000 доларів США він не знає. Кошти при ньому не передавались. Дати отримання вказаних коштів йому не відома, а проставлялись ОСОБА_2 , так як ці обставини були відомі саме їй. На його питання чи влаштовує її ця сума та чи вона зможе її віддати, ОСОБА_2 запевнила його, що так, вона отримає кошти від особи за наслідками розгляду цивільної справи, яка перебуває у суді, або отримає кошти в іншому місці. Написана розписка на прохання ОСОБА_2 та за згодою сторін до 08 серпня 2020 року зберігалась у нього.

08 серпня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 зібрались всі особи які проставили свої підписи у розписці. Свідок зазначив, що він був зі сторони ОСОБА_2 . В зазначений день при зустрічі ОСОБА_2 передала розписку ОСОБА_1 , а також перелічені у розписці речі. ОСОБА_1 віддав їй ключі від квартири. Замок на прохання ОСОБА_2 був замінений відразу. Кошти ОСОБА_2 в розмірі зазначеному у розписці не повернула. Свідок стверджував, що будь яких негативних наслідків, погроз чи примусу на ОСОБА_2 в зазначений період від присутніх не вчинялось. Всі розійшлись у доброзичливих відносинах.

Суд, вислухавши сторони, представників відповідача ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази в справі, встановивши обставини у справі та відповідні правовідносини, дійшов до наступного висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд встановив, що 28 липня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики оформлений письмовою розпискою. Так, позичальником ОСОБА_2 , власноруч була написана вказана розписка, відповідно до якої вона зобов`язується повернути ОСОБА_1 взяті в борг грошові кошти в розмірі 8000 доларів США (23 січня 2019 року) в строк до 07 листопада 2021 року. Грошова сума буде повернута у валюті боргу, тобто доларах США. Надалі в розписці зазначено, що крім того ОСОБА_2 зобов`язується в строк до 08 серпня 2020 року повернуті ОСОБА_1 подарунки і норкову шубу, набір золота обручка і сережки і заручальне кільце.

08 серпня 2020 року під розпискою проставлені підписи та прізвища свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що зобов`язання за умовами договору були виконанні частково зі сторони ОСОБА_2 . Тобто грошові кошти в розмірі 8000 доларів США ОСОБА_2 не повернуті.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки 281545513 від 27 жовтня 2021 року, зазначено, що ОСОБА_2 є власником квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 січня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Бочаровою С.В.) та квартири за адресою АДРЕСА_3 (на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.02.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Авраменко Н.А.)

Із листа від 07 грудня 2022 року Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ вбачається, що станом 18.07.2020 до Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшло повідомлення зі служби 102 від гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що співмешканець не хоче виїжджати з квартири заявниці та просить прислати наряд поліції (зареєстровано в ЄО 18.07.2020 за № 20379 Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області).

Із листа від 20.01.2023 року за № Ш-33 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області вбачається, що під час моніторингу бази ІКС ІПНП було встановлено, що 18.07.2022 року 18:52 на спецлінію 102 надійшло повідомлення № 58051432 від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з подією домашнє насильство про те що: за адресою АДРЕСА_1 , перший під`їзд цивільна дружина вчиняє сварку. Прийшла з двома невідомими чоловіками, виганяє з квартири. Дане повідомлення приєднане до Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Броварського ВП від 18.07.202 №20379 та списано до справи Броварського ВП №ЕР 15642.

До вказаного листа приєднаний рапорт, із якого вбачається, що на лінію 102 зверталась і ОСОБА_2 , вказано, що 18 липня 2020 року о 18:47 надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_1 , співмешканець не хоче виїжджати з квартири заявниці, просить наряд поліції. За результатами опрацювання, прибувши за вказаною адресою було встановлено, що до приїзду наряду поліції конфлікт вичерпано, заявник від написання заяви та пояснень відмовилась, перевірку просить не проводити та відповідь не надавати.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 1 ЦПК України).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю договір чи розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує укладення договору, визначає його умови, а також засвідчує отримання позичальником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 (на яку послався суд апеляційної інстанції), від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18), від 14 квітня 2020 року у справі № 628/3909/15 (провадження № 61-42915св18) та від 21 липня 2021 року у справі № 758/2418/17 (провадження № 61-9694св20).

Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передання грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей.

Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії.

У разі встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 205/5292/15-ц (провадження № 61-3741св19).

Так під час розгляду справи встановлено, що підтверджується показами свідків, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у 2018 році виникли доброзичливі, довірливі відносини. 23 січня 2019 року ОСОБА_2 була придбана квартира за адресою АДРЕСА_1 . На придбання вказаної квартири ОСОБА_1 23 січня 2019 року були надані грошові кошти в розмірі 8000 доларів США ОСОБА_2 , про що вона особисто під час розмови повідомила свідка ОСОБА_7 , але внаслідок виниклих приязних почуттів до ОСОБА_2 на той час ОСОБА_1 не вимагав у останньої розписки на вказану суму. Надалі за згодою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 почав проживати у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , проводив там ремонт, та разом із ОСОБА_2 придбавав будівельні матеріали. У судовому засіданні ОСОБА_2 вказала на те, що дійсно якщо в неї не вистачало певної суми на купівлю матеріалів, то їх купував ОСОБА_1 або ж додавав суму якої не вистачало. ОСОБА_2 зазначила, що вона не весь час проживала у придбаній квартирі, оскільки постійно проживала із своїм сином за адресою АДРЕСА_5 , а так як у придбаній квартирі проводився ремонт, це створювало для неї як жінки певні незручності для проживання.

Факт, отримання коштів ОСОБА_2 в розмірі 8000 доларів США підтверджується відображенням у розписці нею особисто дати отримання в борг грошових коштів 23 січня 2019 року, що відповідає даті придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 не доведено будь якими належними та допустимими доказами, як вона стверджувала надання їй грошових коштів на придбання квартири батьками, та вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій відносно неї самої та її сина, і також вчинення будь якого фізичного чи психологічного тиску на неї при написанні розписки.

Наведені у відзиві обставини справи повністю спростовуються наданими у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , а також логічно пов`язуються із подіями послідовність яких підтверджується письмовими доказами, в тому числі розпискою складеною 28 липня 2020 року та доповненою 08 серпня 2020 року підписами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (зі сторони ОСОБА_1 ) та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (зі сторони ОСОБА_2 ), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (придбання квартири 23.01.2019 року), що відповідає даті 23.01.2019 р. проставленою у розписці ОСОБА_2 .

Щодо вчинення психологічного чи фізичного тиску на відповідача під час написання розписки та/або під час передачі вказаної розписки 08 серпня 2020 року, слід зазначити, що вказаний факт також не знайшов свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами. Так, із пояснень свідка ОСОБА_9 було встановлено, що сторони за його допомогою як адвоката, зважаючи на те, що надалі сторони не бажають підтримувати виниклі між ними стосунки дійшли спільної згоди щодо вирішення питання по спірних правовідносинах, які включали в себе розподіл витрат понесених сторонами під час спільного проживання, влаштування побуту, проведення ремонту у квартирі. Під час зустрічі 28 липня 2020 року, 08 серпня 2020 року конфліктних ситуацій не виникало, що не заперечували сторони. Також суд звертає увагу, що саме у довіреної особи ОСОБА_2 адвоката Сіладі О.І. на зберіганні була залишена розписка від 28 липня 2020 року до 08 серпня 2020 року. Тобто враховуючи позицію викладену у відзиві відповідачем про психологічний тиск на неї, вона в цей період часу мала можливість скористатись правовими послугами адвоката та вчинити всі необхідні дії щодо захисту своїх прав та інтересів в разі їх порушення.

Згідно із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України визначено, що законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України гривня. Грошове зобов`язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом норм ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Виходячи з викладеного, а також те, що відповідач суму позики позивачу не повернула, безпідставно продовжує користуватися чужими грошима, суд розглядаючи вказані позовні вимоги в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь із відповідача ОСОБА_2 суми боргу в розмірі, яку просить стягнути позивач 8000 доларів США, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 2099 грн.45 коп., що підтверджується квитанцією № 96048 від 10.11.2021 року та судовий збір в розмірі 454 грн.00 коп., що підтверджується квитанцією № 96093 від 10.11.2021 року.

Керуючись ст. ст. 76-83, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики укладеного 28 липня 2020 року в розмірі 8000 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2553 грн. 45 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.