Справа №345/3383/23
Провадження № 2/345/936/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

02.10.2023 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Калуської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

представник Служби у справах дітей Калуської міської ради звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що мати ОСОБА_1 відмовилася забрати сина з пологового будинку, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток сина, зокрема, не забезпечує необхідного харчування медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток, як складових виховання хлопчика, не піклується про дитину в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені обставини у відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила суд врахувати законні права та інтереси дитини. Не заперечила щодо розгляду справи у заочному порядку.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подавала, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті Судової влади України (а.с. 28, 40). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 21.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

18.09.2023 представник позивача подала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі та просила суд врахувати законні права та інтереси дитини. Не заперечила щодо розгляду справи у заочному порядку.

Ухвалою суду від 18.09.2023 підготовче провадження по справі закрито та призначено право до судового розгляду.

Від відповідачки будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень не поступало, як і не повідомляла вона про причини своєї неявки в судові засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Відповідачка відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надала, хоча була повідомлена про розгляд даної справи.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачка, хоча і була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позов не подавала, а тому протокольною формою ухвали суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

відповідачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.04.2023 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про Державну реєстрацію народження від 28.04.2023, згідно з яким відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України (за рішенням органу опіки та піклування) (а.с. 8, 9).

13.04.2023 об 11:30 год. в СП «Пологовий будинок» в АДРЕСА_1 матір ОСОБА_1 відмовилася забрати сина ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним актом від 13.04.2023, який засвідчений рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради № 139 від 23.05.2023 (а.с. 5, 11), а також підтверджується заявою ОСОБА_1 від 13.04.2023, в якій вона відмовляється забрати свою дитину - хлопчика, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради № 112 від 25.04.2023 надано Калуському відділу ДВС дозвіл на реєстрацію народження дитини у зв`язку з тим, що мати малолітнього ОСОБА_1 відмовилася забрати дитину чоловічої статті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із структурного підрозділу «Пологовий будинок» (а.с. 7).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на первинний облік у зв`язку з тим, що останнього відмовилися забирати з пологового будинку, що підтверджується наказом служби у справах дітей Калуської міської ради № 28/01-07 від 01.05.2023 (а.с. 10).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2018 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки (а.с. 12-15).

З висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 06.07.2023 № 01-23/439 встановлено, що з метою соціального захисту малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування, служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 (а.с. 16-18).

Згідно з листом директора Калуського міського центру соціальних служб від 11.07.2023 № 01-24/298 після відмови ОСОБА_1 від дитини ОСОБА_2 було встановлено контакт з породіллею, надано соціально-психологічну консультацію, запропоновано послугу соціального супроводу з метою психологічної підтримки та сприяння у вирішення соціально побутових потреб, однак ОСОБА_1 згідно узгодженої домовленості до КМЦСС не з`явилася (а.с. 19).

Таким чином, між сторонами виник спір з приводу позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітнього сина.

Оцінка суду:

дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

В роз`ясненнях Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав одного з батьків, зокрема у цій справі, належить звертати особливу увагу на вік дитини, наявність іншого з батьків, а також близьких родичів, з`ясовувати відношення до дитини та емоційний зв`язок з батьком, наявність доходу у батька та реальну можливість батьком забезпечити належний рівень виховання дитині, виявлення турботи про дитину, а також поведінку батька. З урахуванням цих обставин, суд повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини.

Безумовно, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом, встановлено, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, залишила останнього у пологовому будинку, після чого не приймала участі у його вихованні, не піклувалася про його розвиток та стан здоров`я.

Належних та допустимих доказів на підтвердження своєї участі у житті та вихованні дитини відповідачка у передбаченому ст.ст. 12, 81 ЦПК України порядку не надала.

Таким чином, суд, оцінивши всі наявні в справі письмові докази, дійшов висновку про доведеність в судовому засіданні належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов`язків по вихованню сина.

У цій справі наявні виняткові обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить Конвенції про права дитини, і в такому випадку судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст. 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно зі законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

У даному випадку таке втручання здійснюється для захисту емоційного здоров`я та моралі малолітньої дитини, тобто відповідає цілям, зазначеним у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав також відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Як зазначалося вище, позбавлення батьківських прав є втручанням у сімейне життя. Однак таке втручання в даному випадку є виправданим і пропорційним, оскільки цього нагально потребують інтереси дитини, матір якого не виявляє про нього піклування. Поведінка матері відносно свого сина дає підстави для обґрунтованих сумнівів у її спроможності та волевиявленні виконувати свої природні батьківські обов`язки і вказує про ризик неналежного виховання дитини.

З врахуванням усіх встановлених обставин справи суд констатує, що рішення про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо сина ОСОБА_2 відповідатиме найкращим інтересам дитини, якими є забезпечення розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

При цьому суд звертає увагу, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь держави необхідно стягнути 1073,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 7, 150-152, 154,-155, 164, 171 СК України, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Служби у справах дітей Калуської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Служба у справах дітей Калуської міської ради, адреса: вул. С.Бандери, 18 м. Калуш Івано-Франківської області, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: