ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/3180/20 Номер провадження 22-з/814/49/23 Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
06 лютого 2023 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі Баштенко В.Ю.
переглянув у судовому засіданні в м. Полтава справу за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Дундукова Вадима Валерійовича
про ухвалення додаткового рішення до постанови Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, інфляційних збитків та три відсотки річних, -
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, інфляційні збитки та три відсотки річних - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позикові грошові кошти в сумі 452 880,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за користування сумою позики у розмірі 36 888,00 грн. Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 698,66 грн., а також витрати з оплати експертизи у розмірі 9 438,55 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_2 - адвокат Абдуллаєва - Мартіросян І.Х., подавши 24 січня 2022 року апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.01.2022 року витребувана дана цивільна справа з Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 200).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.02.2022 року апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Абдуллаєвої - Мартіросян І.Х. залишена без руху (а.с. 203).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року відкрите апеляційне провадження у справі (а.с. 218).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.08.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 05.12.2022 року о 09-40 год., з повідомленням учасників справи (а.с. 219).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Абдуллаєвої - Мартіросян І.Х. - залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2020 року - залишено без змін.

28 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дундуков В.В. сформував в системі «Електронний суд» заяву про ухвалення додатково рішення (постанови) про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу, понесених у суді першої та апеляційної інстанції у порядку ст. 141 ЦПК України. Просив ухвалити додаткову постанову, у якій вирішити питання щодо розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 22 644,00 грн. - понесених у суді першої інстанції та додатково 17 414 грн. - понесених в суді апеляційної інстанції, а всього 40 058 грн.

Апеляційний суд у складі колегії суддів, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови), зазначає наступне.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно матеріалів справи, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 05 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Дундуков В.В. у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України повідомив суд, що докази на підтвердження розміру судових витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу у даній справі, будуть надані до суду протягом 5 днів після розгляду справи разом із заявою про ухвалення судового рішення разом.

Згідно матеріалів справи, Полтавським апеляційним судом розглянуто дану справу з прийняттям відповідної постанови 05 грудня 2022 року. Заяву про ухвалення додаткового рішення подано до Полтавського апеляційного суду 08 грудня 2022 року.

Тобто, представником ОСОБА_1 - адвокатом Дундуковим В.В. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, як це передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з врахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення (постанови), представник ОСОБА_1 - адвокат Дундуков В.В. вказав, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні з позовною заявою було зазначено про судові витрати на правничу допомогу адвоката за договором №120/ЮП від 15.06.2020 року, про що також проголошувалося під час підготовчого засідання. Розмір витрат відповідно до п 4.1. договору складається з передплати гонорару у розмірі 22 644 грн. Судові витрати на професійну правничу допомогу, передбачені ст. 133 ЦПК та попередньо заявлені у позовній заяві, рішенням суду не стягувалися.

Зважаючи на те, що постановою Полтавського апеляційного суду від 05 грудня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, розподіл судових витрат не змінювався, тому заява представника ОСОБА_1 - адвоката Дундукова В.В. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції - задоволенню не підлягає.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - адвокатом Дундуковим В.В надано належним чином завірені копії: договору №120/ЮП від 15.06.2020 року на послуги адвоката по захисту прав у суді від 15.06.2020 року, додаткової угоди №1 до вказаного договору, акту від 05.12.2022 року №1 наданих послуг на професійну правничу допомогу за договором №120/ЮП від 15.06.2020 року, квитанцію від 07.12.2022 року про сплату 17 414,00 грн. (а.с. 254-264).

Згідно акту від 06 грудня 2022 року №1 сторони договору: ОСОБА_1 , з однієї сторони, та адвокат Дундуков В.В., з іншої сторони, домовилися про обсяг виконаної роботи та її вартість, зокрема в частині понесених витрат у суді апеляційної інстанції: складання відзиву на апеляційну скаргу 02.12.2022 року - 3 350 грн., представництво позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 05.12.2022 р (2МЗП) - 13 400 грн., а всього 16 750 грн.

Заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до суду апеляційної інстанції не подано.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4, 6, 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.01.2021 р. при розгляді справи № 925/1137/19.

Н підставі викладеного, колегія суддів вважає, що надані представником ОСОБА_1 - адвокатом Дундуковим В.В. документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування апеляційним судом витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 750 грн., оскільки вказаний розмір судових витрат є доведеним, документально обґрунтованим, тому підлягає розподілу за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Питання розподілу витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, відноситься до компетенції суду першої інстанції, яким ухвалено рішення у справі про задоволення позову, яке постановою апеляційного суду залишено без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ч. 4, 6 ст. 127, ч. 8 ст. 141, п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Дундукова Вадима Валерійовича про ухвалення додаткового рішення (постанови) - задовольнити частково і ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, у розмірі 16 750 грн.

Додаткове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його прийняття, касаційна скарга на нього подається протягом тридцяти днів з дня його прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 06 лютого 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О.А. Лобов В. М. Триголов