ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/819/21 Номер провадження 22-ц/814/2355/23Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку спрощеного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтавив складі судді Миронець О.К. від 02 червня 2021 року, повний текст рішення виготовлено 02 червня 2021, по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання, з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 22112,09 грн. та судові витрати в сумі 2270 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що підприємство надає послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 125,7 кв.м., власником якої є відповідач. Внаслідок неналежного виконання останньою обов`язків по оплаті за спожиті послуги за період з 01.11.2011 по 01.01.2019 виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з урахуванням 3% річних та індексу інфляції в порядку ст. 625 ЦК України.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2021 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 12273.11 грн, індекс інфляції в сумі 7648,02 грн., 3% річних - 219096 грн, а всього 22112,09 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" судовий збір в сумі 2270 грн.

Задоволення позову обґрунтоване доведеністю підприємством факту споживання власником квартири послуг з теплопостачання та не здійснення їх своєчасної оплати, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню з урахуванням положень ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове.

Вказує, що справу було розглянуто з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки остання підсудна Зіньківському районному суду Полтавської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Зазначає, що вона ніколи не користувалася послугами позивача, оскільки з 2010 року в квартирі встановлено автономне опалення, що виключає твердження останнього про існування заборгованості за послуги з теплопостачання.

Звертає увагу на те, що позовні вимоги заявлені за період з 2011 по 2018 рік, що перевищує межі строку позовної давності, про застосування якої вона не могла заявити в суді першої інстанції з огляду на заочний розгляд справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом підприємство вказувало, що незважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору підприємство надає послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , а відповідач отримує такі послуги та не відмовлялася від них.

У відзивах як на заяву про перегляд заочного рішення, так і на апеляційну скаргу відповідача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» уточнило ту обставину, що нарахована заборгованість стосується наданих послуг за опалення місць загального користування багатоквартирних будинків за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач і не стосується послуг з централізованого опалення квартири та подачі гарячої води.

Внаслідок несплати коштів за надані послуги за період з 01.01.2011 по 01.01.2019 утворилася заборгованість в сумі 12273, 11 грн., яка підлягає стягненню з врахуванням 3% річних в сумі 2190,96 грн. та індексу інфляції - 7648,02 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд встановив факт утворення заборгованості внаслідок невиконання споживачем свого обов`язку по оплаті за спожиті послуги з теплопостачання за вказаний позивачем період, погодився з його розрахунками щодо розміру виниклої заборгованості, яку стягнув з урахуванням положень ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками суду.

Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд встановив невиконання обов`язків відповідачем по сплаті за надані послуги підприємством, які доведені належними розрахунками як заборгованості так і 3% річних та індексу інфляції.

Разом з тим, матеріалами справи доводиться, що розгляд справи відбувся в заочному порядку, без участі відповідача.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14 жовтня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Оскаржуючи заочне рішення в апеляційному порядку, ОСОБА_1 вказувала, що в зв`язку з розглядом справи за її відсутності, вона була позбавлена можливості надати свої заперечення щодо заявлених позовних вимог, в тому числі і подати заяву про застосування строку позовної давності, з огляду на заявлені вимоги за період з 2011 по 2019 рік та звернення підприємства до суду лише в лютому 2021 року.

Вказані твердження відповідача заслуговують на увагу .

Так, позовна давність, тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, згідно зі статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас застосувати її суд може лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ст. 267 ЦК України).

За змістом загальних норм права, заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Водночас, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц, зробила висновок, що якщо відповідач не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, це є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся без участі відповідача, по справі постановлено заочне рішення, в перегляді якого відповідачу також було відмовлено, що фактично унеможливило реалізацію нею наданих законом процесуальним прав, в тому числі заявляти клопотання, подавати докази, приймати участь в їх дослідженні, апеляційний суд, забезпечуючи рівність у здійсненні сторонами своїх прав та обов`язків, приймає до уваги висловлене в апеляційній скарзі застереження щодо необхідності застосувати наслідки сплину позовної давності до заборгованості, яка утворилась за межами трирічного строку.

Разом з цим, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020р., під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 р. карантин встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України. У подальшому постановами КМУ дія карантину неодноразово продовжувалася, зокрема останньою постановою №981 від 22 вересня 2021 року і за станом на час звернення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до суду з позовом (серпень 2021 року) карантин продовжував свою дію.

Таким чином, якщо позовна давність станом на 12 березня 2020 року не спливла, то її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишався до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам продовжить свій перебіг.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.11.2011 року по 01.01.2019 року.

Перебіг загальної позовної давності перервався відповідно 12 березня 2020 року, як то визначено вищевказаними пунктами Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а відтак до стягнення з відповідача на користь теплопостачальної організації підлягає заборгованість за три попередні роки, тобто з березня 2017 р. по березень 2020 р.

Період нарахування заборгованості за послуг з теплопостачання з жовтня 2011 року по березень 2017 року колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вимоги в цій частині заявлені за межами строку позовної давності, про що ОСОБА_1 зроблено відповідну заяву в своїй апеляційній скарзі.

За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на звернення підприємства до суду 22.02.2021, підлягає стягненню заборгованість, 3% річних та індекс інфляції за період з березня 2017 по грудень 2018 р, як то вказано в наданому позивачем розрахунку, останньою датою нарахування в якому зазначено 12.2018.

Враховуючи вищевказаний розрахунок заборгованості, в межах строку позовної давності, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3534,32 грн. в якості основної заборгованості за послуги з теплопостачання та згідно до положень ст. 625 ЦК України - 182,17 грн. 3% річних та 65,41 грн. - інфляційних втрат, що загалом складає 3782 грн.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення визначеного судом розміру заборгованості з підстав застосування наслідків сплину позовної давності, та відповідно нарахованих згідно з положеннями ст. 625 ЦК України 3% річних та індексу інфляції.

Одночасно, в порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зменшенню і стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору, де з урахуванням принципу співмірності розмір останнього становить 17,1 відсотків від задоволених позовних вимог, а відтак до стягненню підлягає не 2270 грн. (100 відсотків), а 388,17 грн.(17,1 відсоток).

Крім того, зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі, відповідно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2819,34 грн. (82,9 % від сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору в сумі 3405 грн.).

Доводи апелянта щодо порушення судом норм процесуального права, а саме розгляд справи з порушенням територіальної підсудності, оскільки вона зареєстрована за місцем проживання в м. Зінькові що є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає помилковим з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з цим, приписами ч.1ст.30ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом даного позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є зобов`язання, які випливають з надання житлово -комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 . Отже, такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна, тобто за правилами виключної підсудності, що узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2019 р. у справі №638/1988/17, згідно якої позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг теплопостачання, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Таким чином, розгляд даної справи територіально не підсудний Зіньківському районному суду Полтавської області, як на тому наголошувала ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 02 червня 2021 року змінити.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, в межах строку позовної давності, за період з березня 2017 року по грудень 2018 року з 12273,11 грн до 3534,32 грн., інфляційній витрати з 7648,02 грн до 182,17 грн., 3% річних з 2190,96 грн. до 65,51 грн., а загалом з 22112,90 грн. до 3782 грн.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму судового збору з 2270 грн. до 388,17 грн.

Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 2819,34 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Пилипчук Л.І.