Ухвала

24 січня 2023 року

м. Київ

справа № 742/2669/21

провадження № 61-967ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада

2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня

2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

26 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 батьком дитини - ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесено зміни до актового запису про народження № 409 від 06 серпня 2009 року про народження ОСОБА_3 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, вирішено змінити прізвище дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », в графі «Батьки» батьком дитини замість « ОСОБА_1 » записати « ОСОБА_1 громадянин України». Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада

2021 року залишено без змін.

14 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року складено 22 серпня 2022 року, а оприлюднено 24 серпня 2022 року.

ОСОБА_1 у тексті касаційної скарги зазначено, що він є військовослужбовцем, вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на судові рішення у цій справі, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 05 грудня 2022 року повернуто, при цьому роз`яснено, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Разом з цим, питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень заявником не порушено.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести відповідні підстави для поновлення строку.

З урахуванням наведеного, заявнику необхідно порушити клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, вказати причини пропуску цього строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин його пропуску.

Якщо заяву з відповідними доводами та доказами на їх обґрунтування не буде подано у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при розгляді справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Верховний Суд акцентує увагу на тому, що повертаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року, суд касаційної інстанції в ухвалі від 05 грудня

2022 року вказав, що заявником не виконано вимоги ухвали суду касаційної інстанції про залишення касаційної скарги без руху, а саме: ОСОБА_1 не подано нової редакції касаційної скарги із зазначенням підстав касаційного, наведених у статті 389 ЦПК України, та їх обґрунтування.

При повторному зверненні з касаційною скаргою 14 січня 2023 року заявником не усунуто недоліки, які стали підставою для повернення первісної касаційної скарги щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків є підставою для повернення касаційної скарги.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 15 серпня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до

08 лютого 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников