провадження №2/932/1738/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою шляхом знесення незаконно установленого паркану, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом у якому просить:

- усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянко, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знести на цій земельній ділянці металеву огорожу з металоконструкціями та металевими листами, яка позначена в технічному паспорті за АДРЕСА_2 ;

- заборонити відповідачам в подальшому чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою;

- стягнути із відповідачів моральну шкоду в сумі 10 тис.грн.

Узагальнені доводи учасників справи.

Позивач зазначає, що вона є власником 57/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Титульним власником 43/100 частин вказаного домоволодіння є ОСОБА_3 . Оскільки останній перебував у шлюбі із ОСОБА_6 вона також була співвласником будинку. Оскільки остання померла, а її спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачем залучено їх до участі в справі в якості співвідповідачів. У спільному користуванні сторін перебуває земельна ділянка, площею 677 кв.м., порядок користування кою не встановлювався. В 2013 2015 роках ОСОБА_3 встановив на спільній земельній ділянці огорожу, якою захоплено значну частину земельної ділянки, а для спільного користування залишено лише прохід шириною 1 метр. Такий вузький прохід утруднює позивачу користування своїм майном, не дозволяє занести/винести великі предмети, взимку прохід замітає снігом, у проході важко розминутися двом людям. Такими діями позивачу заподіяно також моральну шкоду.

Згідно відзиву на позов ОСОБА_3 заперечує проти позову, вказує, що порядок користування спільною земельною діяльною було визначено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-1/1996. Крім того попереднім власником частки земельної ділянки складено письмову розписку, яка є договором про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позивачем подано відповідь на відзив у якому позивач заперечує факт визначення порядку користування земельною ділянкою, вказує, що розписка на яку покликається відповідач підписана не користувачами земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви.

Відповідачі неодноразово не з`являлися в судові засідання.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача у загальному порядку.

Обставини, встановлені судом.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.1998 позивач є власником 57/100 частин будинку АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка під будинком була виділена попереднім власника будинку на підставі рішення №371 від 23.07.1957 та договору про безстрокове користування земельною ділянкою. При цьому в рішенні та договорі вказано адресу АДРЕСА_3 , а згідно довідки Відділу комунального господарства номер будинку АДРЕСА_3 змінено на 75.

У рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-1/1996 від 16.03.1996 вказано, що згідно розписки від 10.07.1964 року між співвласниками визначено порядок користування земельною ділянкою.

Відповідачем долучено копію розписки, написаної ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Згідно висновку експерта №1259-05, розміщення хвіртки №13 та паркану №14 на земельній ділянці двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 порушує вимоги пунктів 1.3, 1.4, 1.17 Правил пожежної безпеки в Україні від 30.12.2014 та пункти 15.3.1, 15.3.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» щодо будівництва вказаних споруд на проїзді і під`їзному шляху для пожежних машин до будинку та утворює перешкоди евакуації мешканців з будинку та доступ бійців рятувальних служб при виникненні надзвичайних ситуацій.

Згідно висновку №1232-07, починаючи із 1994 року, ОСОБА_3 почав перерозподіл порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 . Замість раніше існуючого заїзду у двір домоволодіння шириною. 3.5 м., яким користувалися обидва співвласника, на даний час існує один окремий заїзд, яким користується одноосібно ОСОБА_3 та пішохідний вхід через окрему хвіртку, шириною 1 м.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що є сусідкою та бачила, як відповідач збудував паркан на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 після чого позивачу залишився вузький прохід, користуватися яким незручно.

Свідок ОСОБА_10 вказала, що хотіла купити у позивача частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проте не купила, бо до частини будинку був вузенький прохід.

За послуги копіювання позивачем сплачено 1 533 грн.

За складення технічних висновків позивачем сплачено 28 800 грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 929,20 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

За приписами ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.08.2021 у справі №200/606/18 наголосила на тому, що: чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів ОСОБА_11 (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За приписами ст.89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку . Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 у справі №697/2434/16-ц (провадження N61-22890св19) зазначено, що: «негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. На негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, допоки існують правовідносини та правопорушення. Отже, зайняття спірної земельної ділянки з порушенням норм ЗК України треба розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням володіння, порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку потрібно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу, допоки триватиме порушення прав законного володільця земельної ділянки».

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно приписів абзацу другого ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 61 Рішення від 09.10.2018 у справі «Фонд «Батьківська турбота» проти України» ЄСПЛ указав, що помилки та недоліки, допущені державними органами влади, повинні служити на користь постраждалих осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих приватних інтересів. Іншими словами, ризик вчинення державними органами будь-якої помилки має нести держава і ці помилки не повинні виправлятись за рахунок зацікавленої особи.

Висновки суду.

Сторонам належить на праві спільної часткової власності будинок та господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно із принципом superficies solo cedit сторонам належить і право спільної власності на земельну ділянку, яка була виділена попередньому власнику будинку.

На спільній земельній ділянці відповідачем ОСОБА_3 встановлено металеву огорожу та хвіртку, які розділяють спільний заїзд та двір таким чином, що у спільному користуванні залишився прохід шириною 1 м., рештою подвір`я користуються відповідачі.

Висновком експертизи підтверджено, що внаслідок встановлення огорожі та хвіртки відбулися зміни порядку користування земельною ділянкою, оскільки раніше заїзд та двір були у спільному користуванні.

Іншим висновком експертизи встановлено, що огорожа та хвіртка розміщені із порушенням протипожежних вимог та будівельних норм.

За вказаних обставин доводи позивача про порушення її права користування земельною ділянкою знайшли своє підтвердження.

Доводи відповідача про встановлення порядку користування земельною ділянкою суд не бере до уваги. Адже у розписці від 10.07.1964 вказано лише розмір земельних ділянок, а відповідачем не доведено, що спірна огорожа розміщена відповідно до таких розмірів.

Крім того, у будь-якому випадку встановлена огорожа підлягає знесенню з огляду на порушення протипожежних вимог та будівельних норм.

За вказаних обставин позов в частині зобов`язання демонтувати металеву огорожу та хвіртку підлягає задоволенню.

При цьому, оскільки такі споруди влаштовані ОСОБА_3 то така вимога має бути спрямована саме до нього. Інші відповідачі не можуть відповідати за вказаною вимогою.

Вимога заборонити відповідачам в подальшому чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою не може бути задоволеною, оскільки ґрунтується лише на припущенні майбутнього порушення прав позивача.

Вимога про відшкодування моральної шкоди недоведена, тому також не може бути задоволеною.

Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює.

Враховуючи часткове задоволення позову, яке б не було можливим без сплати позивачем судового збору, послуг копіювання та експерта, із відповідача ОСОБА_3 в користь позивача слід стягнути вказані витрати.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати металеву огорожу та хвіртку, які позначена в технічному паспорті під номерами НОМЕР_1 та АДРЕСА_4 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі: 1 929,20 грн. судовий збір; 28 800 грн. за проведені експертизи; 8 500 грн. витрат на професійну правову допомогу; 1 533 грн. за копіювання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено, підписана та проголошено 10.02.2023.

Суддя: В.І. Цитульський