Справа № 456/4984/21 Головуючий у 1 інстанції: Шрамко Р.Т.
Провадження № 22-ц/811/3239/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року 23 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - адвоката Гороха Віталія Володимировича на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Стрийської міської ради про визнання права власності на 3/8 частки житлового будинку з приналежними майном в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Стрийської міської ради про визнання права власності на 3/8 частки житлового будинку з приналежними майном в порядку спадкування за законом.

21 листопада 2022 року представник позивача адвокат Горох В.В. подав заяву про залишення позову без розгляду та просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про стягнення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги оскільки, із відзиву на позовну заяву, поданим відповідачем ОСОБА_3 , позивач дізналась про наявність іншого рішення виконавчого комітету Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області про делегування секретарю Шановській Зиновії Михайлівні повноважень щодо вчинення нотаріальних дій, отриманого в архівному відділі Стрийської РДА Львівської області.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Стрийської міської ради про визнання права власності на 3/8 частки житлового будинку з приналежними майном в порядку спадкування за законом - залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проживаючої АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_3 проживаючої АДРЕСА_2 судові витрати в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.. 00 коп.

В задоволенні решти вимог про стягнення судових витрат відмовлено.

Вказану ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - адвокат Горох Віталій Володимирович.

Вважає, що ухвалу суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що подаючи позовну заяву, позивач ОСОБА_1 не мала на меті ущемлення прав та інтересів відповідача ОСОБА_3 , оскільки такий позов поданий з метою захисту спадкових майнових прав як своїх так і її неповнолітньої дочки ОСОБА_4 . Дії позивача ОСОБА_1 є добросовісними, так як вони спрямовані на захист оспорюваних прав та вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Просить ухвалу суду скасувати в частині стягнення судових витрат та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання.

У судове засідання 23 січня 2023 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи сторони у цій справі не з`явилися, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах,апеляційний суд визнав неповажною причину неявки у дане судове засідання сторін і на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Стрийської міської ради про визнання права власності на 3/8 частки житлового будинку з приналежними майном в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.10.2021 року відкрито провадження у даній справі.

03 жовтня 2022 року представник відповідача адвокат Пилипів О.В. подала заяву в якій просила стягнути судові витрати в сумі 8000 грн. 00 коп., оскільки, позивач та її представник зловживали своїми правами, подавши безпідставний позов.

21 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - адвокат Горох Віталій Володимирович подав до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду (а.с. 129)

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (ч. 3 ст. 257 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі залишення позову без розгляду передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, зі змісту ч. 5 ст. 142 ЦПК України вбачається, що відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, не у всіх випадках залишення позову без розгляду, а лише якщо воно відбулось внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтею 55 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Таким чином, за змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу, згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені останнім в ході розгляду справи та в чому вони виражені.

Разом з тим, за змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

Під зловживанням процесуальними правами законом визначено таке.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Однак, колегією суддів встановлено, що сторона відповідача, як на підставу компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, посилається на недобросовісність останнього, при цьому, не зазначає, в чому саме полягали такі дії ОСОБА_1 та чим це підтверджено.

Крім того, представник відповідача вказує на безпідставність позовної заяви, проте на обґрунтування зазначеного надає пояснення, які стосуються заперечень проти позову по суті.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що подання представником ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - адвокатом Горох В.В. заяви про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, є реалізацією суб`єктивного процесуального права позивача у даній справі, однак не є свідченням необґрунтованості поданої позивачем позовної заяви та не дає підстав для висновку, що внаслідок саме неправильних дій позивача було ініційовано провадження у даній справі, оскільки оцінка обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог в даному випадку судом першої інстанції не здійснювалась.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, матеріали справи не містять доводів і доказів необґрунтованості дій позивача, здійсненні останнім в ході розгляду справи.

Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема, права на подання відзиву, представництва інтересів в суді.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено, а судом першої інстанції в рішенні не вмотивовано, які дії позивача в ході розгляду справи слід вважати необґрунтованими та в чому їх прояв, тому відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Ухвала суду в частині залишення позовної заяви без розгляду сторонами по справі не оскаржувалась, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, не переглядає ухвалу суду в цій частині.

З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - адвоката Гороха Віталія Володимировича слід задовольнити, ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2022 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - адвоката Гороха Віталія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 листопада 2022 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проживаючої АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_3 проживаючої АДРЕСА_2 судові витрати в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.. 00 коп. та відмовити в задоволенні заяви.

В решті ухвалу залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23.01.2023 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.