Справа № 541/3301/22
Провадження № 2-др/541/4/23
У Х В А Л А

13 березня 2023 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О. В., за участю секретаря Непокупної Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород заяву відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат у порядку частини 5 ст. 142 ЦПК України по цивільній справі № 541/3301/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області знаходилась цивільна справа за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

02 березня 2023 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій в зв`язку з постановленням у справі № 541/3301/22 ухвали від 15 лютого 2023 року про залишення без розгляду позовної заяви за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат у порядку частини 5 ст. 142 ЦПК України та стягнути з позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь відповідача здійснених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15385 (п`ятнадцяти тисяч трьохсот вісімдесяти п`яти ) гривень, пов`язаних з розглядом справи.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2023 року у справі № 541/3301/22 залишено без розгляду позовну заяву за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання представника позивача без поважних причин та не повідомлення про причини неявки.

У заяві відповідач вказує, що в ході судового розгляду цієї справи сторона позивача ухилилася від виконання свого процесуального обов`язку щодо доказування заявленого нею позову, ухилилася у процесуальний строк, встановлений законом (ст. 93 ч. 3 ЦПК України) від виконання свого процесуального обов`язку, передбаченого ст. 93 ч. 2 ЦПК України стосовно подачі до суду та відповідачу вичерпних відповідей у формі заяви свідка на запитання відповідача, поставлені у його відзиві від 18 січня 2023 року (одержаний позивачем 30 січня 2023 року згідно рекомендованого поштового відправлення 047), неодноразово ухилялася від участі в судових засіданнях, не виконуючи свого процесуального обов`язку, імперативно встановленого ст. 131 частиною 3 ЦПК України.

Також, відповідач зазначає, що у зв`язку із заявленим до нього позовом, користуючись своїми правами, передбаченими ст. 59 Конституції України, ст. 15 ЦПК України, відповідач вимушений був укласти договір з адвокатам та користуватися його правничою допомогою, яку на підставі відповідних документів оплатив у загальній сумі 15385 гривень.

На підставі наведеного, керуючись положеннями ч. 5 ст.142 ЦПК України відповідач ОСОБА_1 просить задовольнити його заяву.

Оскільки ч. 6 ст. 142 ЦПК України не передбачено обов`язку суду здійснювати виклик учасників справи в судове засідання для вирішення питання про компенсацію здійснених витрат у порядку частини 5 ст. 142 ЦПК України по цивільній справі після постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, судом вирішено подану заяву без виклику сторін та учасників справи в судове засідання. Відтак, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи № 541/3301/22, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

23.12.2022 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

28.12.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання на 23.01.2023 з повідомленням учасників справи у зв`язку з необхідністю виконання завдань підготовчого провадження.

18.01.2023 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого відповідач скористався наданим йому ст. 93 ЦПК України правом та виходячи із змісту позову поставив десять запитань позивачу про обставини, що мають значення для справи. Позивачем не надано відповідь на поставлені запитання відповідача (документи, які підтверджували надання відповіді позивачем на десять запитань відповідача відсутні в матеріалах справи).

У зв`язку із неявкою позивача 23.01.2023 підготовче судове засідання не відбулося, підготовче судове засідання відкладено на 15.02.2023.

У підготовче судове засідання, призначене на 15.02.2023, представник позивача повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання за допомогою електронного листа на електронну адресу вказану позивачем в позовній заяві (а. с. 106, 121), клопотань про розгляд справи у їх відсутність та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача, ухвалою суду від 15 лютого 2023 року у справи № 541/3301/22 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишено без розгляду

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21) вказано, що ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат.

Таким чином, питання про розподіл між сторонами судових витрат суд може вирішити як в ухвалі про залишення позову без розгляду, так і в ухвалі окремо з питання про такий розподіл,зокрема про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини шостої статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від: від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від02 листопада 2022 року у справі №440/296/19; від 30 листопада 2022 року у справі № 295/2963/21.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Суд вказує, що необхідною умовою для застосування ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо.

При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що для стягнення компенсації здійснених відповідачами витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачам згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивачка недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідачів; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Відповідач у своїй заяві стверджує, що в ході судового розгляду цієї справи сторона позивача ухилилася від виконання свого процесуального обов`язку щодо доказування заявленого нею позову, ухилилася у процесуальний строк, встановлений законом ( ст. 93 ч. З ЦПК України) від виконання свого процесуального обов`язку, передбаченого ст. 93 ч. 2 ЦПК України стосовно подачі до суду та відповідачу вичерпних відповідей у формі заяви свідка на його запитання, поставлені у відзиві від 18 січня 2023 року (одержаному позивачем 30 січня 2023 року згідно рекомендованого поштового відправлення 047), неодноразово ухилялася від участі в судових засіданнях, не виконуючи свого процесуального обов`язку, імперативно встановленого ст. 131 частиною 3 ЦПК України.

Суд наголошує, що ухвалою суду від 15 лютого 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця залишино без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Згідно ст.ст. 2, 6, 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

У відповідності до ст. 13, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання правами не допускається. З огляду на принцип диспозитивності у цивільному судочинстві учасники справи розпоряджаються своїми процесуальними правами на власний розсуд.

За приписами ст. 43 ч. 2 пунктів 1, 2, 7 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Суд підкреслює, що згідно з частиною першою статті 44 ЦПК, особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог частини третьої статті 257 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, виходячи з положень ст. 223, 257 ЦПК, позовна заява залишається судом без розгляду у разі сукупності певних умов, а саме належне повідомлення позивача про час та місце проведення судового розгляду; позивач повторно не з`явився у судове засідання; від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Слід відзначити, що позивач, який переважно найбільш зацікавлений у розгляді справи, повинен демонструвати своєю поведінкою сумлінність реалізації своїх процесуальних прав та виконання обов`язків. Належне повідомлення позивача вдруге поспіль про судове засідання, його неявка у таке, відсутність у справі заяви про розгляд справи за відсутності позивача (частина п`ята статті 223, пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК), позбавляє суд можливості для проведення розгляду справи чи відкладення розгляду справи незалежно від причин неявки, зобов`язуючи залишити позовну заяву без розгляду.

Наслідки, передбачені частиною п`ятою статті 223 ЦПК та пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК застосовуються судом в усіх випадках повторної неявки позивача до суду, незалежно від поважності причин його відсутності.

Такий наслідок неявки позивача є імперативним, тобто застосовується в усіх випадках повторної неявки, незалежно від того чи є можливість вирішити спір по суті.

Суд зазначає, що матеріали справи містять докази на підтвердження обставин, за яких можна вважати дії позивача необґрунтованими та такими, що призвели до безпідставного понесення витрат відповідачем, так само матеріалами справи підтверджується і зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами.

При винесенні судом ухвали від 15 лютого 2023 року по цивільній справі № 541/3301/22 судом встановлено, що представник позивач повторно не з`явився в судове засідання, заява про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходила.

Крім того, на час розгляду даної справи суди України працювали у звичайному режимі, при цьому сторона позивача не була позбавлена можливості перебувати в залі судового засідання в дистанційному режимі відео конференції, але не скористалися такою можливістю. ( Суд наголошує , що позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є юридичною особою де створені цілі юридичні відділи які представляють інтереси юридичної особи ) Зазначене свідчить про зловживання позивача процесуальними правами та затягування розгляду справи, а тому суд залишив позовну заяву без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача. Заява про розгляд справи за відсутності позивача не надійшла до суду.

Судом встановлено зловживання позивача з приводу неявок у судове засідання та як наслідок безпідставного затягування розгляду справи.

Суд наголошує, що вказані обставини свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами і про необґрунтованість його дій , тому суд приходе до висновку, що відповідачем ОСОБА_1 доведено необґрунтованість дій позивача, що дає суду можливість, в розумінні норм ч. 5 ст. 142 ЦПК України, стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 15385 грн.

До заяви відповідачем було долучено наступні документи, які підтверджують здійснені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15385 гривень:

-Договір № 10/1- ц про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі

від 10.01.2023 року, укладений між адвокатом Чернюком Віталієм Дмитровичем та ОСОБА_1 , за умовами якого Адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу та послуги адвоката у цивільній справі з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Клієнта шляхом його представництва в Миргородському міськрайонному суді Полтавської області, Полтавському апеляційному суді, Верховному Суді (Касаційному цивільному суді) при розгляді справи № 541/3301/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до Клієнта «про стягнення боргу кредитором спадкодавця», інших позовних вимог, які згодом можуть бути збільшені або зменшені, змінені щодо предмету або підстав позову, а також можливого зустрічного позову (п. 1.1 Договору). До послуг Адвоката входить надання Клієнту усних та письмових консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, звернень, запитів, довідок, скарг, документів правового характеру (позовних заяв, відзивів, відповідей на відзив, заперечень, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, заяв з процесуальних питань, апеляційних та касаційних скарг), тощо (п. 1.3 Договору). У пункті 4.1. Договору сторони домовились, що робота Адвоката оплачується Клієнтом погодинно з урахуванням складності справи, обсягу наданих послуг, часу, витраченого Адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціни позову та (або) значення справи для Клієнта, в тому числі впливу вирішення справи на репутацію Клієнта або публічним інтересом до справи, на підставі чого визначається загальна вартість послуг за цим Договором у виді професійної правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, заявлена ціна позову, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан Клієнта та інші істотні обставини. Сторони узгодили, що гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При цьому вартість роботи та послуг Адвоката становить 1000 гривень за годину його праці. Відповідно до п. 4.2. Договору клієнт на протязі трьох днів з моменту підписання Договору сплачує Адвокату передплату за послуги в розмірі, що становить 50 % від загальної вартості послуг. Інша частина гонорару підлягає сплаті на протязі 3-х днів з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг. Згідно з п. 4.4. Договору, виходячи із свободи Договору, Сторони досягли згоди щодо можливості Оплати Клієнтом Адвокату гонорару успіху за результатами розгляду справи при досягненні позитивного результату для Клієнта у виді відмови позивачу у задоволенні позову, частковому задоволенні заявленого позову, а також у разі відмови сторони позивача від позову і прийняття такої відмови судом, залишення позову без розгляду з підстав, передбачених пунктами 3, 5, 8, 9 частини 1 ст. 257 ЦПК України, заміні Клієнта судом іншим відповідачем відповідно до положень ст. 51 ЦПК України, розмір якого визначається сумою в 8477 гривень (1/2 частина від зазначеної ціни позову) (а. с. 157-158).

- Розрахунок (детальний опис робіт ) вартості правової допомоги ( послуг ), наданих відповідачу ОСОБА_3 адвокатом Чернюком В.Д. у справі № 541/3301/22 на стадії судового розгляду в суді першої інстанції від 02.03.2023, відповідно до Договору про надання правової допомоги № 10/1- ц від 10 січня 2023 року, укладеного між адвокатом Чернюком В.Д. та клієнтом ОСОБА_4 при розгляді у Миргородському міськрайонному суді Полтавської області цивільної справи № 541/3301/22 адвокатом надано клієнту наступні правові послуги:

1. Перша зустріч з клієнтом ОСОБА_4 10.01.2023 року, консультація клієнта з приводу заявленого до нього позову за наданими ним, переглянутими і проаналізованими адвокатом документами ( витрачений час 50 хвилин, вартість послуги 830 гривень).

2. Пошук та вивчення адвокатом нормативних документів, судової практики по даній категорії справ ( витрачений час 1 година 30 хвилин, вартість послуг 1500 гривень ).

3. Підготовка і складення ОСОБА_4 18.01.2023 року відзиву на позов AT КБ «ПриватБанк». від 17.11.2022 року ( витрачений час 2 години 15 хвилин, вартість послуги 2250 гривень ).

4. Ознайомлення адвокатом 19.01.2023 року з матеріалами справи в одному томі на 109 аркушах ( витрачений час 1 година 10 хвилин, вартість послуги 1166 гривень).

5. Складення відповідачу клопотання від 18.01.2023 року в порядку ст. 221 ч. 3 ЦПК України ( витрачений час 10 хвилин, вартість послуги 166 гривень).

6. Складення відповідачу клопотання в порядку ст. 221 ч. 3 ЦПК України стосовно його участі в судовому засіданні 15.02.2023 року (витрачений час 10 хвилин, вартість послуги 166 гривень).

7. Усні консультації після відкриття провадження у справі протягом розгляду справи судом, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення ходу ведення справи з клієнтом та його участі в судових засіданнях ( загальний витрачений час 50 хвилин, загальна вартість послуги 830 гривень ).

8. Виплата клієнтом адвокату гонорару успіху в сумі 8477 гривень відповідно до пункту 4.4 Договору про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі.

Всього на участь і ведення цієї справи в Миргородському міськрайонному суді Полтавської області адвокатом затрачено 6 годин 55 хвилин вартістю послуг на суму 6908 гривень, а з урахуванням виплаченого гонорару успіху в сумі 8477 гривень загальна сума понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з її заокругленням до меншого становить 15385 гривень (а. с. 159).

Акт приймання - передачі наданих послуг від 02 березня 2023 року, відповідно до якого сторони Договору № 10/1-ц від 10 січня 2023 року про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі № 541/3301/22, адвокат Чернюк Віталій Дмитрович з одного боку, та клієнт ОСОБА_1 , з другого боку, склали цей Акт про те, що адвокат виконав і передав клієнту у справі № 541/3301/22, на стадії її судового розгляду в суді першої інстанції, весь перелік робіт, погодинно зазначений у детальному опису таких робіт, вказаних у відповідному Розрахунку адвоката від 02 березня 2023 року, а клієнт прийняв такий об`єм виконаних робіт та оплачує їх вартість цього ж дня (а. с. 160).

Квитанцію № 10/1-ц від 02 березня 2023 року, згідно якої адвокатом Чернюк В. Д. від ОСОБА_1 на підставі договору № 10/1-ц було одержано 15385 гривень (а. с. 161).

З огляду на зазначене відповідачем здійснено витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15385 гривень.

Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17 від 23 грудня 2021 року, № 329/766/18 від 10 листопада 2021 року, № 178/1522/18 від 01 вересня 2021 року.

Гонорар адвоката є однієї з головних складових витрат на правничу правову допомогу.

Так, у постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19 від 7 липня 2021 року, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У постанові Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 від 09 грудня 2021 року Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Також суд приймає до уваги висновок зроблений Верховним Судом у постанові у справі № 903/781/21 від 28 липня 2022 року про те, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте Верховний Суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

При цьому Верховний Суд зазначає про те, що визначення сторонами у договорі про надання правової допомоги порядку обчислення гонорару у відсотковому відношенні до певної грошової суми відповідає такій формі обчислення гонорару як фіксований розмір. При такому порядку обчислення гонорару фактична кількість витраченого адвокатом часу на надання послуг клієнту не має значення, а у підсумку визначається саме чітка фіксована грошова сума.

Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерій (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)

Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення не співмірності витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, в якому, серед іншого наголошено, що:

зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо не співмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт;

суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію не співмірності заявленого розміру витрат.

Відповідачем ОСОБА_1 надано суду докази здійснення ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Вартістю послуг адвоката наданих відповідачу склала 6908 гривень, а з урахуванням виплаченого гонорару успіху в сумі 8477 гривень загальна сума понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу становить 15385 гривень. Розмір та порядок обчислення цих витрат відповідає умовам договору № 10/1- ц про надання правової допомоги та послуг адвоката у цивільній справі від 10.01.2023 року.

Враховуючи, що клопотання позивача щодо не співмірності заявлених відповідачем суми судових витрат на професійну правничу допомогу із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт до суду не надходило, то питання зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу судом не вирішується.

Враховуючи викладене вище, суд вбачає підстави для стягнення з позивача понесених відповідачами судових витрат на здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15385 гривень, на підставі ст.141, ст.142 ЦПК України, у зв`язку із чим заяву відповідача слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 260, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених витрат у порядку частини 5 ст. 142 ЦПК України - задовольнити.

Стягнути з позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001), , на користь відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , здійснені ним витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 15385 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень, пов`язаних з розглядом справи № 541/3301/22.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Ситник