Провадження № 2-з/639/2/23 Справа № 639/124/23
У Х В А Л А

25 січня 2023 року м. Харків

Суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Марченко В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23

позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

про поділ сумісного набутого майна під час шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ сумісного набутого майна під час шлюбу, в якій просить:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER, кузов НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , який 13 жовтня 2021 року зареєстровано за ОСОБА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-як дії щодо відчуження транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, кузов НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , який 13 жовтня 2021 року реєстрації.

В обґрунтування зазначеної заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона звернулась до Жовтневого районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна під час шлюбу, шляхом виділення неподільної речі у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість 1/2 частки позивача у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Об`єктом спору є транспортний засіб VOLKSWAGEN TRANSPORTER, кузов НОМЕР_1 , сірого кольору, 2008 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , який 13 жовтня 2021 року було зареєстровано на відповідача. Зазначений транспортний засіб придбався за спільні кошти під час шлюбу та є сумісно набутим майном, який є неподільною річчю, тобто яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У зв`язку з тим, що транспортний засіб знаходиться у відповідача, зареєстровано на ньому, відповідач фактично користується транспортним засобом лише особисто, добровільно вирішити питання що до поділу сумісно набутого майна не бажає, будь яких спілкувань уникає та неодноразово зазначав що позивач нічого не отримає, тому вона змушена звернутись до суду з позовною заявою, щоб захистити свої права, виділити транспортний засіб у власність відповідача ОСОБА_2 та стягнути з нього на користь позивача, компенсацію в розмірі вартості 1/2 частки зазначеного транспортного засобу в сумі 237 705 гривень. Таким чином, на даний час існує реальна загроза, та є всі підстави вважати, що під час розгляду позовної заяви з метою утруднити та унеможливити виконання рішення суду, відповідач без згоди позивача може здійснити відчуження спірного транспортного засобу на користь третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. ч. 1, 2, ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову визначені приписами ст. 151 ЦПК України.

Так, заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України:

- п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23 ОСОБА_3 зазначає, що протягом розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ сумісного набутого майна під час шлюбу, відповідач з метою утруднення та унеможливлення виконання рішення суду може здійснити відчуження спірного транспортного засобу на користь третіх осіб, а позивача залишити ні з чим. За таких обставин невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Однак, в заяві про забезпечення позивачем ОСОБА_3 не обґрунтовано необхідність застосування саме арешту майна.

Посилання заявника на те, що саме накладення арешту на транспортний засіб не завдасть відповідачу збитків, оскільки арешт встановить лише заборону на відчуження транспортного засобу, а відповідач зможе надалі вільно користуватися транспортним засобом і автомобіль не вибуває з його володіння не відповідають дійсності з наступних підстав.

Наявність арешту на автомобілі позбавляє права його власника не тільки продати, подарувати, а і взагалі користуватися таким автомобілем. В порядку виконання ухвали про арешт автомобіля, державний або приватний виконавець звертається до Міністерства внутрішніх справ України з запитом про надання інформації про транспортний засіб, після цього відбувається оголошення його в розшук, після виявлення автомобіля працівники поліції здійснюють тимчасове затримання транспорту, після цього проводять його опис та вилучення та передають на зберігання до Державного підприємства СЕТАМ.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що окрім накладення арешту на транспортний засіб позивач просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-як дії щодо відчуження транспортного засобу, що і буде відповідати меті лише заборонити відчуження транспортного засобу, а відповідач зможе надалі вільно користуватися транспортним засобом і автомобіль не вибуває з його володіння.

Щодо мети накладення саме арешту на транспортний засіб в заяві про забезпечення позову відсутнє жодне обґрунтування застосування, ще додатково арешту вказаного транспортного засобу.

- ч. 6 ст. 151 ЦПК України відповідно до якої, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

До матеріалів заяви долучено оригінал квитанції № 9888-4561-8436-8184 від 10.01.2023 року про сплату судового збору у розмірі 536, 80 грн.

Відповідно до відомостей автоматизованої системи документообігу суду інформація щодо зарахування до спеціального фонду державного бюджету коштів за сплату судового збору за подання до суду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23, відсутня.

Також, згідно з довідковим листом складеним секретарем Жовтневого районного суду м. Харкова квитанція № 9888-4561-8436-8184 від 10.01.2023 року, була долучена до матеріалів справи № 639/124/23 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23. Ухвалою суду від 13.01.2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23 повернуто заявнику.

Відповідно до ч. 9, ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23 заявнику ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 639/124/23 повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя В.В. Марченко