Справа № 367/7794/20
Провадження №2/367/1441/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Яцун А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики № 416 та додаткових угод до договору позики № № 374, 513, 917 недійснимим/удаваними та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

28 листопада 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним договір Позики від 07.03.2019 за № 416 та Договір про внесення змін до Договору позики за № 374 від 10.04.2020 року, № 513 від 01.06.2020 року, № 917 від 15.08.2020 року, сторонами яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи позов, позивач вказує, що 07 березня 2019 року між ОСОБА_1 (Позичальник) та ОСОБА_2 (Позикодавець) в особі представника ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності, посвідченої 06.02.2019 року нотаріусом м. Кишинів , Республіки Молдова Решетніковою Аллою за реєстровим № 718 було укладено Договір позики № 416.

За умовами даного договору ОСОБА_2 (Позикодавець) передає у власність ОСОБА_1 ( Позичальнику) грошову суму у розмірі 1 497 000 (один мільйон чотириста дев`яносто сім тисяч) гривень 00 копійок, що в еквіваленті станом на дату укладання Договору за офіційним курсом Національного Банку України становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро.

Позивач зазначає, що 30 березня 2019 року ОСОБА_1 (Позивач) отримав від представника відповідача ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності посвідченої 06.02.2019 року нотаріусом м. Кишинів, Республіка Молдова Решетніковою Аллою за реєстровим №718, розписку, якою засвідчує, що відповідно до договору позики № 416 від 07.02.2019 року отримав залишок боргу від ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 27 727 (двадцять сім тисяч сімсот двадцять сім) Євро.

Крім того зазначає, що не має юридичної освіти, не є фахівцем в галузі права та знаходився в певних тяжких умовах, вимушений був 10 квітня 2020 року укласти Договір про внесення змін до Договору позики від 07 березня 2019 року № 416, відповідно до якого сторони дійшли згоди внести зміни в пункт 1 Договру позову та виклати у новій редакції, а саме: ОСОБА_2 (Позикодавець) передає у власність ОСОБА_1 (Позичальнику) грошову суму у розмірі 807 008 (вісімсот сім тисяч вісім) гривень 00 копійок, що в еквівалентності станом на дату укладення Додаткової угоди до Договору за офіційним курсом Національного Банку України становить 27 227 ( двадцять сім тисяч двісті двадцять сім) Євро, посвідченого приватного нотаріусу КМНО Пелих Ю.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 374, укладений між ОСОБА_1 (Позичальник) та ОСОБА_2 ( Позикодавець) в особі представника ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності, посвідченої 06.02.2019 року нотаріусом м. Кишинів, Республіки Молдови Решетніковою Аллою за реєстровим № 718.

Позивач стверджує, що внаслідок неправомірного та прихованого правочину відповідач вирішив піти на зустріч та 21 квітня 2020 року він отримав від представника відповідача ОСОБА_4 розписку, якою засвідчує, що відповідно до договору позики № 416 від 07.03.2019 року отримав залишок боргу в розмірі 5 200 (п`ять тисяч) Євро, тим самим дав надію, що зобов`язання виконані відносно фактично отриманої суми.

Позивач зазначає, що відповідач користуючись його становищем, змусив підписати його додаткову угоду від 01 червня 2020 року, якою між ним (Позичальник) та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 було укладено Договір про внесення змін до Договору Позики від 07 березня 2019 року за реєстровим № 6 відповідно до якого сторони дійшли згоди внести в пункті 1 Договору позики та викласти у новій редакції, а саме: ОСОБА_2 (Позикодавець) передає у власність ОСОБА_5 (Позичальнику) грошову суму у розмірі 748 250 ( сімсот сорок вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, що в еквіваленті станом на дату укладання Додаткової угоди до договору за офіційним курсом Національного Банку України становить 25 000 ( двадцять п`ять) тисяч Євро, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Пелих Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 513. Позивач зазначає , що пізніше відбулася ще одна зміна до Договору позики від 07 березня 2019 року № 416, а саме 15 серпня 2020 року між Позичальником та Позикодавцем в особі представника ОСОБА_4 було укладено Договір про внесення змін до Договору позики від 07 березня 2019 року № 416, відповідно до якого сторони дійшли згоди внести зміни в пункт 2 Договору позики та викласти у наступній редакції: Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю суму позики визначену в п.1 даного договору не пізніше 15 серпня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Пелих Ю.В. за реєстровим № 917.

Позивич наголошує, що не отримував від відповідача суму в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро.

Позивач стверджує, що вищезазначений Договір позики є удаваним для приховання одержання неправомірної вигоди відповідачем, оскільки він від відповідача отримав суму у розмірі 32 072 (тридцять дві тисячі сімдесят два) Євро, про що свідчать наміри завести його в оману, надавши розписку про отримання коштів наданих по факту та користуючись його необізнаністю було схилено до підписання додаткових угод.

Позивач вважає, що Договір позики № 416 від 07.03.2019 року був підписаний та укладений для приховання скритого неправомірного заробітку, оскільки він не містить нарахування відсотків, ні будь - яких інших платежів.

Позивач звертає увагу суду, що він не має юридичної освіти, не є фахівцем в галузі права та на момент підписання Договору позики знаходився в тяжких обставинах, чим скористався відповідач в особі свого представника. Крім того зазначає, що не міг об`єктивно в міру своїх знань та обізнаності прийняти зважене рішення та вважав, що підписує Договір на суму в розмірі отриманої позики,а саме 32 972 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят два) Євро та не розумів навіщо його змушували підписувати зміни до Договору позики.

Позивач наголошує, що зі своєї сторони виконав взяті на себе зобов`язання перед відповідачем відповідно до Договору позики № 416 від 07 березня 2019 року та Додаткових угод № 374 від 10 квітня 2020 року, № 513 від 01 червня 2020 року та № 917 від 15 серпня 2020 року.

12.02.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Представник відповідача зазначає, що дійсно 07.03.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. № 416.

Зазначає, що згідно пункту 1 Договору Позикодавець (Відповідач) передав у власність Позичальника (позивача) грошові кошти у розмірі 1 497 000 (один мільйон чотириста дев`яносто сім тисяч) гривень 00 копійок, що на момент укладання договору становило еквівалент 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро за офіційним курсом НБУ.

В свою чергу Позичальник зобов`язався повернути суму позики готівкою до 31.03.2020 року.

Крім того, представник відповідача зазначає, що графік повернення позики сторони не визначили, однак у п.4 Договору передбачили право Позичальника достроково повернути позичені кошти.

Представник відповідача стверджує, що 30.03.2019 року Позичальник повернув частину позичених коштів у сумі, що становить в еквівалент 22 273 ( двадцять дві тисячі дві сімдесят три) Євро та зазначає, що факт часткового повернення суми позики підтверджується розпискою, виданою представником Позикодавця ОСОБА_4 .

Представник відповідача звертає увагу суду, що залишок боргу становить еквівалент 27 727 (двадцять сім тисяч сімсот двадцять сім ) Євро та у визначений Договором термін, а саме до 31.03.2020 повернутий не був у зв`язку з чим 10.04.2020 року сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору позики та викладено в новій редакції п.1 Договору та визначено суму позики в розмірі 807 008 ( вісімсот сім тисяч вісім) гривень 00 копійок, що на дату підписання за офіційним валютним курсом НБУ було еквівалентом 27 727 ( двадцять сім тисяч сімсот двадцять сім) Євро. Згідно п.2 Договору про внесення змін Позичальник зобов`язується повернути суму позики до 31.05.2020 року.

21.04.2020 року позивач повернув частину позики в сумі, що становить еквівалент 5200 (п`ять тисяч двісті) Євро. Факт часткового повернення позики підтверджується розпискою, виданою представником Позикодавця ОСОБА_4 .

Представник відповідача зазначає ,що залишок боргу становить еквівалент 25 000 (двадцять п`ять тисяч) Євро у визначений Договором про внесення змін термін до 31.05.2020 року повернутий не був у зв`язку з чим сторони 01.06.2020 року уклали Договір про внесення змін до Договору Позики №513. Та вищевказаним Договором було встановлено розмір позики в сумі 748 250 ( сімсот сорок вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, що на дату підписання за офіційним валютним курсом НБУ було еквівалентом 25 000 (двадцять п`ять тисяч) Євро. Згідно п.2 Договору про внесення змін Позичальник зобов`язується повернути суму позики до 31.07.2020 року.

Проте, станом на 01.08.2020 року зобов`язання з повернення позики у сумі еквівалентній 25 000 (двадцять п`ять тисяч) Євро позивач не виконав та сторони дійшли згоди про зміну терміну повернення позики.

15.08.2020 року було підписано Договір про внесення змін до Договору позики № 917, згідно з яким позичальник зобов`язується повернути суму Позики до 31.03.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, у позивача на дату подання відзиву заборгованість становить 25 000 (двадцять п`ять тисяч) Євро.

Крім того, зазначає, що в п.15 Договору позики позивач підтвердив, що розуміє значення своїх дій та може керувати ними.

Також зазначає, що в п. 18 Договору позики зазначено, що нотаріусом роз`яснено сторонам положення чинного законодавства щодо порядку укладення договорів позики, підстав та наслідків визнання їх недійсними, а також зміст статтей про обов`язковість договірних зобов`язань.

Представник відповідача стверджує, що позивач зазначає, що на нього чинили тиск при підписанні додаткових угод, проте додаткові угоди укладались у зв`язку з неповним виконанням позивачем грошового зобов`язання з повернення позики.

Представник відповідача звертає увагу суду, що своїм підписом на кожному договорі про внесення до Договору позивач підтвердив добровільне його підписання, а також відсутність обставин, які примусили його вчинити цей договір на невигідних для себе умовах.

Представник відповідача стверджує, що розписки були складені для підтвердження факту часткового повернення позики, а не для того, щоб ввести в оману позивача.

Представник відповідача звертає увагу суду, що твердження позивача про те, що ним було отримано суму коштів в розмірі 32 927 (тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять сім) Євро є безпідставним, оскільки позивачу було передано кошти в сумі 1 497 000 (один мільйон чотириста дев`яносто сім тисяч) гривень 00 копійок, що на момент укладення договору становило еквівалент 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро за офіційним курсом НБУ та своїм підписом на Договорі позики позивач підтвердив отримання саме такої суми коштів, про що зазначено в пункті 1 Договору позики.

10.02.2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява про стягнення заборгованості за Договором позики, в якій відповідач за первісним позовом просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на його користь суму боргу за Договором позики, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох відсотків річних від прострочений суми штрафних санкцій у розмірі 877 226 (вісімсот сімдесят сім тисяч двісті двадцять шість) гривень 80 копійок та судові витрати в розмірі 8 772 (вісім тисяч сімсот сімдесят дві) гривні 30 копійок мотивуючи тим,що 07.03.2019 року між сторонами було укладено Договір позики.

Згідно п.1 Договору Позикодавець передав у власність Позичальника грошові кошти у сум 1 497 000 ( один мільйон чотириста дев`яносто сім тисяч) гривень 00 копійок, що на момент укладення договору становило 50000 (п`ятдесят тисяч) Євро.

Позивач за первісним позовом зобов`язався повернути Відповідачу за первісним пощовом суму позики готівкою в національній валюті України грошові кошти в строк до 24.00 години 31 березня 2020 року та сума позики, яка повертатиметься повинна становити гривневий еквівалент 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро за офіційним курсом НБУ на момент повернення позики.

При цьому, сторони домовилися про те, що Позикодавець вправі вимагати дострокового повернення позики шляхом направлення письмового повідомлення (вимоги) Позичальнику з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення не пізніше, ніж за 30 календарних днів до бажаної дати повернення Позики на адресу місця реєстрації Позичальника, зазначену в Договорі позики. В такому випадку Позичальник зобов?язаний повернути Позикодавцеві (його представнику) всю суму Позики у зазначений у вимозі строк (п. 8 Договору позики).

Згідно з п.7 Договору часткове або повне повернення Позики підтверджується заявою Позикодавця про отримання Позики, справжність підпису на якій нотаріально засвідчується. Частково сума позики була повернута Позичальником, що підтверджується посвідченим 10.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 374 Договором про внесення змін до Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В., 07 березня 2019 року за реєстровим № 416.

Так, з п. 1 Договору про внесення змін № 374 вбачається, що позивач за первісним отримав від відповідача за первісним позовом та зобов?язується повернути йому грошові кошти уже у розмірі 807 008 (вісімсот сім тисяч вісім) гривень 00 копійок, що на момент укладення Договору про внесення змін № 374 становить еквівалент 27 227 (двадцять семи тисяч двохсот двадцяти семи) Євро за офіційним курсом НБУ. Своїм підписом на Договорі про внесення змін № 374 позивач за первісним позовом підтвердив одержання коштів та зобов?язався повернути їх у строк до 24:00 години 31 травня 2020 року. У п. 3 Договору про внесення змін № 1 сторони затвердили порядок повернення Позики, залишивши при цьому право Позикодавця на вимогу дострокового повернення Позики в Порядку, передбаченому п.8 Договору позики, шляхом направлення відповідної письмової вимоги адресу позивача за первісним позовом.

01.06.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 513 посвідчено Договір про внесення змін до Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В., 17 березня 2019 року за реєстровим № 416.

Відповідно до п. 1 цього Договору позивач за первісним позовом отримав від позивача за первісним позовом та зобов`язується повернути йому грошові кошти у розмірі 748 250 (сімсот сорок вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, що на момент укладення Договору про внесення змін № 513 становить еквівалент 25 000 (двадцяти п`ять тисяч) Євро за офіційним курсом НБУ. Тобто, станом на 01.06.2020 року позивачем за первісним позовом сумарно було повернено Позику в сумі, що становить гривневий еквівалент 25 000 (двадцяти п`ять тисяч) Євро на момент здійснення розрахунків.

Відповідно до п.2 Договору про внесення змін № 513 решту Позики позивач за первісним позовом зобов`язується повернути до 24:00 години 31 липня 2020 року. У п.3 Сторони затвердили новий порядок повернення Позики. 15.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 917 посвідчено ще один Договір про внесення змін до Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В., 07 березня 2019 року за реєстровим № 416, за умовами якого змінено строк на повернення Позики.

Так, згідно п. 1 Договору про внесення змін № 917 Позичальник зобов?язується повернути Позику до 24:00 години 31 березня 2021 року.

3 моменту підписання Договору про внесення змін № 917 позивач за первісним позовом припинив повертати позичені кошти.

Зважаючи на це, відповідач за первісним позовом використав своє право, передбачене Пунктами 5 та 8 Договору позики, вимагати дострокового повернення Позики шляхом направлення на адресу Позичальника відповідної вимоги не пізніше, ніж за 30 календарних днів до бажаної дати повернення Позики.

Представник відповідача за первісним позовом стверджує, що 22.10.2020 було направлено письмову вимогу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про повернення готівкою суми позики у розмірі, що становить гривневий еквівалент 25 000 (двадцяти п?ять тисяч) Євро за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу в строк до 00:00 години 22.11.2020.

13.11.2020 вказане повідомлення було поверне назад представнику Позивача у зв`язку із закінченням строків його зберігання.

Таким чином, позивач за первісним позовом свого зобов`язання за Договором позики не виконав та грошових коштів не повернув

Щодо солідарного обов`язку відповідачів зазначає наступне, що згідно п. 17 Договору позики дружина позивача за первісним позовом надала згоду на укладення її чоловіком Договору позики шляхом оформлення відповідної заяви, справжність підпису, який засвідчено 03.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим номером № 415.

Крім того зазначає,що законодавством України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та передбачає, що укладений договір одним з подружжя в інтересах сімї, створює обов`язки для другого з подружжя.

Оскільки, дружина позивача за первісним позовом дала згоду на укладення Договору позики, то їй було відомо не тільки про сам факт укладення договору, а й умови та суму коштів, які були передані позивачу за первісним позовом.

Таким чином, виникає солідарна відповідальність подружжя та позикодавець в праві вимагати неодержану суму позики від солідарних боржників.

Щодо розрахунку заборгованості зазначає, що відповідно до п. 12 Договору позики сторони встановили неустойку за прострочення виконання зобов`язання Позичальником у розмірі 0,05 відсотків за кожен день прострочення повернення Позики. Неустойка нараховується з наступного дня по закінченню терміну дії Договору позики, зазначеного у пункті 12 Договору неустойки нараховується з наступного дня по закінченню терміну дії Договору позики, зазначеного у п.2 Договору неустойка нараховується з наступного дня по закінченню терміну,тобто неустойка почала нараховуватись з 00:00 години 23.11.2020 року.

Таким чином, на дату складання зустрічної позовної заяви сума основного боргу становить 831 500 ( вісімсот тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.02.2021 року становить еквівалент 25 000 (двадцять п`ять тисяч) Євро.

Представник відповідача за первісним позовом стверджує, що термін прострочення виконання грошового зобов`язання складає 79 днів.

Таким чином, розмір неустойки, яка підлягає сплаті відповідачами становить: 831 500 грн. ? 0,05% ? 79 = 32 844, 25 грн.

Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції (далі - «I») за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Розрахунок трьох відсотків річних від простроченого грошового зобов?язання здійснюється за наступною формулою: Сума санкції = Сума заборгованості х 3 х Кількість днів прострочення / 365 / 100.

Застосувавши відповідні значення, отримуємо: 831 500 грн. х 3 х 79 / 365/ 100 = 5 399, 05 грн. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІIc = (IІ1 / 100) x (I12 / 100) x (IІ3 / 100), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІ3 - індекс інфляції за третій місяць прострочення. Збитки від інфляції = Сума боргу х (Індекс інфляції / 100%) - Сума боргу.

У свою чергу, індекс інфляції, відповідно до даних Державної служби статистики в грудні 2020 року складав 100,9 %, відомості за січень 2021 та лютий 2021 року відсутні.

Зважаючи на вищевикладене, збитки від інфляції становлять: 831 500 x (100,9/100) - 831 500 = 7 483, 5 грн. Таким чином на дату складання зустрічної позовної заяви загальна сума заборгованості Відповідачів за Договором позики становить 877 226 (вісімсот сімдесят сім тисяч двісті двадцять шість) гривень 80 копійок.

12.08.2021 року від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні зустрічного позову мотивуючи тим, що позивач не має юридичної освіти, не є фахівцем в галузі права та на момент підписання Договору позики знаходився в певних тяжких обставинах, чим скористався відповідач за первісним позовом. Крім того, стверджує, що розмір отриманої позики становив 32 972 Євро та вважає, що позивачем за первісним позовом виконано всі грошові зобов`язання.

18.08.2021 року до суду надійшло клопотання про уточнення позовних вимог, в якому зазначає, що станом на 16.08.2021 року сума основного боргу становить 834 750 (вісімсот тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.08.2021 року є еквівалентом 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) Євро.

Представник відповідача за первісним позовом зазначає, що термін прострочення виконання грошового зобов`язання складає 267 днів.

Виходячи з наведеного, розмір неустойки, яка підлягає сплаті становить: 834 750 грн. ? 0,05% ? 267 /100 = 111 439 грн. розрахунок трьох відсотків річних від простроченого грошового зобов`язання здійснюється за наступною формулою: Сума санкції = Сума заборгованості х 3 х Кількість днів прострочення / 365 / 100 застосувавши відповідні значення, отримуємо: 834 750 грн. x 3 ? 267 / 365/ 100 = 18 318, 76 грн.

Зважаючи на те, що сума позики визначена у валютному еквіваленті Євро, вимогу про нарахування інфляційних втрат за період прострочення суми позики просив виключити із позовних вимог.

Таким чином, станом на 16.08.2021 загальна сума заборгованості за Договором позики становить 964 507 (дев`ятсот шістдесят чотири тисячі п`ятсот сім) гривень 76 копійок.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 21 жовтня 2021 року прийнято дану справу до свого провадження у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 у відставку.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений.

В судове засідання представник відповідача за первісним позовом не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлена. В матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача за первісним позовом про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги за первісним позовом не визнає та просить задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Щодо позовної вимоги про визнання договору позики № 416 та додаткових угод до договору позики № № 374, 513, 917 недійснимим/удаваними.

Судом встановлено, що 07 березня 2019 року між ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) та ОСОБА_2 (надалі - Позикодавець) в особі представника ОСОБА_4 було укладено Договір позики (далі-Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Київськаого міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 416.

Відповідно до п.1 Договору Позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти у сумі 1 497 000 ( один мільйон чотириста дев`яності сім тисяч) гривень00 копійок, що є еквівалентом 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, а Позичальник своїм підписом на цьому Договорі підтверджує одержання цих коштів та зобов`язується їх повернути Позикодавцю в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п.2 Договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму Позики, визначену в п.2 даного Договору, не пізніше 31 березня 2020 року.

Сторони домовились, що зазначену вище суму Позики Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 24:00 години 31 березня 2020 року.

Відповідно до п.3 Договору сторони домовилися про такий порядок повернення Позики: повернення Позики здійснюватиметься в національній валюті України - гривні, готівкою Позикодавцеві (або його представнику) із розрахунку: сума позики, що повертається Позичальником становитиме гривневий еквівалент 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення Позики(здійснення платежу).

Крім того судом встановлено, що 30.03.2019 року позивач повернув частину позичених коштів, що становить еквівалент 22 273 ( двадцять дві тисячі двісті сімдесят три) Євро, що підтверджується розпискою від 30.03.2019 року, виданою представником відповідача ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що оскільки вся сума позики повернута не була, 10.04.2020 року сторони уклали Договір про внесення змін до Договору Позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 374.

Договором про внесення змін було викладено в новій редакції п.1 Договору та визначено суму позики у розмірі 807 008( вісімсот сім тисяч вісім) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 27 227 ( двадцять сім тисяч двісті двадцять сім) Євро за офіційним офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, а Позичальник своїм підписом на цьому Договорі підтверджує одержання цих коштів та зобов`язується їх повернути Позикодавцю в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п.2 Договору про внесення змін до Договору позики №374 викладено в наступній редакції: «Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму Позики, визначену в п.1 даного Договору, не пізніше 31 травня 2020 року». Сторони домовились, що визначену суму Позики Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 24:00 години 31 травня 2020 року.

Відповідно до п.6 Договору про внесення змін до Договору позики №374 цей Договір про внесення змін набирає чинності після його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

Відповідно до п.8 Договору про внесення змін до Договору позики № 374 сторони домовилися, що Позикодавець має право вимагати дострокового повернення Позики, надіславши письмове повідомлення (вимогу) Позичальнику з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення не пізніше, ніж за 30 календарних днів до бажаної дати повернення Позики на адресу: АДРЕСА_1 . В такому випадку Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві (його представнику) всю суму Позики у зазначений у вимозі термін.

21.04.2020 року позивач повернув частину позики у сумі, що становить еквівалент 5 200 (п`ять тисяч) Євро, що підтверджується розпискою від 21.04.2020 року, виданою представником відповідача ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що оскільки вся сума позики повернута не була, 01.06.2020 року сторони уклали Договір про внесення змін до Договору Позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 513.

Договором про внесення змін було викладено в новій редакції п.1 Договору та визначено суму позики у розмірі 748 250 (сімсот сорок вісім тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) Євро за офіційним офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, а Позичальник своїм підписом на цьому Договорі підтверджує одержання цих коштів та зобов`язується їх повернути Позикодавцю в строки, визначені цим Договором.

Відповідно до п.2 Договору про внесення змін до Договору позики № 513 викладено в наступній редакції: «Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму Позики, визначену в п.1 даного Договору, не пізніше 31 липня 2020 року». Сторони домовились, що визначену суму Позики Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 24:00 години 31 липня 2020 року.

Відповідно до п.5 Договору про внесення змін до Договору позики № 513 цей Договір про внесення змін набирає чинності після його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

15.08.2020 року було підписано Договір про внесення змін до Договору позики № 3 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 917, яким внесено зміни до Договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Пелих Ю.В. 07.03.2019 року № 416.

Відповідно до п.2 Договору про внесення змін до Договору позики № 917 Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму Позики, визначену в п.1 даного Договору, не пізніше 31 березня 2021 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Положенням частини 1 ст.1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Враховуючи, що у п. 1 Договору зазначено, що передачу грошей здійснено, а Позичальник своїм підписом в цьому Договорі підтверджує одержання цих коштів та зобов`язується їх повернути Позикодавцеві, факт підписання договору позичальником свідчить про отримання ним усієї вказаної у договорі грошової суми та про відсутність будь-яких претензій, які б стосувалися цього питання, при цьому позивач не оспорює факт підписання даного Договору, суд приходить до висновку про те, що оспорюваний договір позики був укладений сторонами, передачу грошей здійснено при підписанні цього договору.

Посилання позивача на те, що він не є фахівцем у галузі права, не мав юридичної освіти на момент підписання Договору позики та знаходився в певних тяжких обставинах не є підставою для визнання правочину удаваним/недійсним.

Крім того, відповідно до абз.3 п.15 Договору позики сторони гарантують, що на обліку у психіатра жоден з них не перебуває, значення своїх дій розуміють та можуть керуватися ними.

Також, факт про те, що Позивача не було повідомлено нотаріусом про наслідки підписання Договору позики є необґрунтованим,оскільки відповідно до п.18 вищезгаданого Договору нотаріусом роз`яснено сторонам положення чинного законодавства щодо порядку укладення договорів позики, підстав та наслідків визнання їх недійсними.

Посилання позивача про те, що його змушували підписувати додаткові угоди до Договору позики не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки своїм підписом на Договорах про внесення змін до Договору позики позивач підтвердив добровільне підписання, а також відсутність обставин, які примусили б його підписати дані договори.

Відповідно до абз.4 п.15 Договору позивач сторони гарантують, що метою встановлення договірних відносин за даним Договором не є приховування мнимої і удаваної угоди, вони однаково розуміють значення й умови цього Договору і його правові наслідки, а також підтверджують дійсність намірів при його укладання.

Таким чином, Позичальник своїм підписом на цьому Договорі підтверджує, що Договір позики не є удаваним та недійсним, оскільки не надав доказів на підтвердження наміру сторонами приховання скритого неправомірного заробітку.

Крім того,твердження позивача, що ним було отримано кошти в розмірі у розмірі 32 927 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сімдесят два) Євро є безпідставними, оскільки відповідно до п.1 Договору позики Позичальник своїм підписом підтвердив одержання коштів у сумі 1 497 000 (один мільйон чотириста дев`яносто сім тисяч) гривень, що є еквівалентом 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено сукупністю доказів, що Договір позики від 07 березня 2019 року № 416 та Договори про внесення змін до Договору Позики № 374 від 10.04.2020 року, №513 від 01.06.2020 року, № 917 від 15.08.2020 року є недійсними , а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом.

Зі змісту первісного позову та зустрічного позову вбачається, що між сторонами 07.03.2019 року було укладено Договір позики (далі-Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. за реєстровим № 416.

Згідно п.1 Договору Позикодавець передав у власніть Позичальника грошові кошти у сум 1 497 000 ( один мільйон чотириста дев`яносто сім) гривень 00 копійок, що на момент укладення договору становило 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро.

Відповідно до п.2 Договору Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві суму Позики, визначену в п.2 даного Договору, не пізніше 31 березня 2020 року.

Сторони домовились, що зазначену вище суму Позики Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 24:00 години 31 березня 2020 року.

Відповідно до п.3 Договору сторони домовилися про такий порядок повернення Позики: повернення Позики здійснюватиметься в національній валюті України - гривні, готівкою Позикодавцеві (або його представнику) із розрахунку: сума позики, що повертається Позичальником становитиме гривневий еквівалент 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро відповідно до офіційного курсу НБУ на день повернення Позики(здійснення платежу.

Відповідно до п.5 Договору позики сторони домовились, що Позикодавець вправі достроково вимагати повернення Позики (у спосіб, викладений в п.8 цього Договору), а Позичальник гарантує та зобов`язується повернути Позикодавцеві (його представнику) всю суму Позики ( у спосіб, викладений у п.8 цього Договору).

Відповідно до п.7 Договору повернення Позики у повному обсязі або дострокове повернення Позики в повному обсязі Позикодавцеві підтверджується заявою Позикодавця про повернення Позики, справжність підпису Позикодавця на якій засвідчено нотаріально. Наявність такої заяви у Позичальника підтверджує виконання ним свого обов`язку повернення Позики.

Відповідно до п.8 Договору про внесення змін до Договору позики № 374 сторони домовилися, що Позикодавець має право вимагати дострокового повернення Позики, надіславши письмове повідомлення (вимогу) Позичальнику з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення не пізніше, ніж за 30 календарних днів до бажаної дати повернення Позики на адресу: АДРЕСА_1 . В такому випадку Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві (його представнику) всю суму Позики у зазначений у вимозі термін.

Судом встановлено, що 22.10.2020 відповідачем за первісним позовом було направлено письмову вимогу з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення про повернення готівкою суми позики у розмірі, що становить гривневий еквівалент 25 000 (двадцяти п?ять тисяч) Євро за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу в строк до 00:00 години 22.11.2020.

Проте, 13.11.2020 вказане повідомлення було поверне назад у зв`язку із закінченням строків його зберігання.

Таким чином, позивач за первісним позовом свого зобов`язання за Договором позики не виконав та грошових коштів не повернув.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 60 СК України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.17 Договору Позичальник на момент укладення договору перебуває у зареєстрованому шлюбі, отже надає заяву про згоду подружжя на укладення цього Договору, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю.В. Таким чином, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох з подружжя. Відповідно до ч.1,2 ст. 543 ЦК України У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Крім того судом встановлено, що відповідно до п. 12 Договору позики сторони встановили неустойку за прострочення виконання зобов`язання Позичальником у розмірі 0,05 відсотків за кожен день прострочення повернення Позики. Неустойка нараховується з наступного дня по закінченню терміну дії Договору позики, зазначеного у пункті 12 Договору неустойки нараховується з наступного дня по закінченню терміну дії Договору позики, зазначеного у п.2 Договору неустойка нараховується з наступного дня по закінченню терміну,тобто неустойка почала нараховуватись з 00:00 години 23.11.2020 року. Як вбачається з матеріалів справи станом на 16.08.2021 року сума основного боргу за Договором позики від 01.03.2019 року № 416 становить 834 750 (вісімсот тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, що за офіційним курсом НБУ станом на 16.08.2021 року є еквівалентом 25 000 (двадцять п`ять тисяч) Євро.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що термін прострочення виконання грошового зобов`язання складає 267 днів. Виходячи з наведеного, розмір неустойки, яка підлягає сплаті становить: 834 750 грн. ? 0,05% ? 267 /100 = 111 439 грн. розрахунок трьох відсотків річних від простроченого грошового зобов`язання здійснюється за наступною формулою: Сума санкції = Сума заборгованості х 3 х Кількість днів прострочення / 365 / 100 застосувавши відповідні значення, отримуємо: 834 750 грн. x 3 ? 267 / 365/ 100 = 18 318, 76 грн. Зважаючи на те, що сума позики визначена у валютному еквіваленті Євро, інфляційні втрати за період прострочення суми позики відповідач за первісним позовом просив виключити із позовних вимог. Таким чином, станом на 16.08.2021 загальна сума заборгованості за Договором позики становить 964 507 (дев`ятсот шістдесят чотири тисячі п`ятсот сім) гривень 76 копійок. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем за первісним позовом доведено, що грошові кошти відповідно до Договору позики від 07 березня 2019 року були одержані Позичальником та не повернуті в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідач за первісним позовом ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 33 500 (тридцять три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем за первісним позовом надано договір про надання правової допомоги № 01/2021 від 20 січня 2021 року, укладений між адвокатом Саєвич Іриною Іляріївною та ОСОБА_2 ; копію ордеру про надання правової допомоги серії КС № 899712; специфікацію № 2 до договору №01/2021 від 20 січня 2021 року; рахунок № 2 від 30.06.20201 року; квитанція №2 від 01.07.2021 року.

З огляду на це, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), а також з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Судові витрати по справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахуванням вимог первісного та зустрічного позовів стягненню підлягають на користь відповідача за первісним позовом. Керуючись ст. ст. 12, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики № 416 та додаткових угод до договору позики № № 374, 513, 917 недійснимим/удаваними залишити без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) суму боргу за Договором позики, з урахуванням трьох відсотків річних та штрафних санкцій за період прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 964 507 (дев`ятсот шістдесят чотири тисячі п`ятсот сім) гривень 76 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9 645 (дев`ять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук