Справа № 199/6714/20
УХВАЛА

24 січня 2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , де треті особи: приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна та ОСОБА_4 , про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вище зазначена справи.

24 січня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову посилаються на те, що предметом даного позову є домоволодіння по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка за цією ж адресою, які наразі належать відповідачу ОСОБА_3 .

До цього часу не було необхідності заявляти клопотання, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , оскільки в рамках кримінального провадження, досудове розслідування по якому проводилось в СВ ВП № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській обл., за клопотанням слідчого було накладено арешт на житловий будинок та на земельну ділянку по АДРЕСА_1 .

В подальшому, згідно з постанови слідчого відділення поліції № 1 Дніпровського РУП від 14 грудня 2022р., дане кримінальне провадження було закрито на підставі вимог п.2ч.1ст..284 КПК України, а чи знято арешт з майна - наразі невідомо.

На думку представника позивача відповідач має намір якнайшвидше продати належний йому будинок та земельну ділянку іншій особі, для того щоб позивач ОСОБА_1 утруднив для себе можливість довести в суді своє законне право на належний йому будинок та ділянку, бо в разі зімни власника доведеться змінювати позовні вимоги та ускладнювати отримання судового рішення, будуть інші труднощі в подальшому поверненні домоволодіння така поведінка та дії Відповідача, доводять про ухилення від виконання рішення суду в майбутньому у випадку задоволення позову. Вважає, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У зв`язку з чим просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 232,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку площею 0, 1000 га, за цією адресою, що належать відповідачу - ОСОБА_3 , та заборонити вчиняти певні дії щодо даного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зокрема, заява про забезпечення позову повинна містити причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто, законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Так, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Викладені заявником обставини, виходячи з положень статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Зі змісту клопотання про забезпечення позову убачається, що позивачем заявлено вимогу про накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 232,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку площею 0, 1000 га, за цією адресою, що належать відповідачу - ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки накладення арешту на майно може обмежити відповідача розпоряджатися майном на власний розсуд, що однозначно завдасть шкоди його правам та інтересам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву частково шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб житлового будинку, загальною площею 232,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку площею 0, 1000 га, за цією адресою, що належать відповідачу - ОСОБА_3 .

Заборона відчуження вказаного рухомого майна не обмежить прав на володіння вказаним нерухомим майном.

Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить ухиленню від виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час відповідач не позбавляється можливості володіти і користуватися належним йому майном, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , де треті особи: приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна та ОСОБА_4 , про визнання договорів недійсними задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , де треті особи: приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна та ОСОБА_4 , про визнання договорів недійсними шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії направленні на відчуження в будь-який спосіб житлового будинку, загальною площею 232,2 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та на земельну ділянку площею 0, 1000 га, за цією адресою, що право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), до розгляду справи по суті.

В іншій частині відмовити.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 24.01.2023 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки - до 24.01.2026 року

Суддя О.О. Богун

24.01.2023