Номер провадження: 22-ц/813/4154/23
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Ігнатенко П. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач):Ігнатенко П.Я.,

суддів: Базіль Л.В.,

Полікарпової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Смирнової Лариси Петрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року по цивільній справі за заявою адвоката Смирнової Лариси Петрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та визнання боргу солідарним,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та визнання боргу солідарним.

08 листопада 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смирнової Л.П. надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль BMW-5301, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 . В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 відповідно до ст. 60 СК України є співвласницею вказаного вище транспортного засобу. На даний час відповідач володіє автомобілем та має намір продати його без згоди позивачки. З урахуванням того, що існує реальна загроза втрати права позивачки на належну їй частку майна, вважає ефективним захистом права в майбутньому накладення арешту на автомобіль. Невжиття заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, буде ускладнений чи взагалі неможливий.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 рокуу задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Смирнової Лариси Петрівни про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя шляхом стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля та визнання боргу солідарним, - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою адвокат Смирнова Лариса Петрівна, яка діє від імені ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що позовні вимоги стосуються розподілу майна між колишнім подружжям придбаного в період шлюбу, а саме автомобіля BMW-5301, 2001 року випуску. Звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль, позивачка надала докази реальної загрози продажу відповідачем зазначеного вище автомобіля без її згоди. Окрім того, вказує на те, що у ОСОБА_2 не має іншого майна, яким би можна було забезпечити та отримати компенсацію вартості автомобіля. У разі продажу транспортного засобу існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Враховуючи характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі, апеляційна скарга на вказану ухвалу суду першої інстанції підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.

З виділених матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя, в якому просила припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на автомобіль BMW-5301, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 в період шлюбу, шляхом стягнення компенсації з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості частки автомобіля в розмірі 133840,00 грн.; визнати борг отриманий за договором позики від 13.09.2021 року солідарним та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку боргу у розмірі 54852,90 грн.

Таким чином, у даній справі позивач не порушує питання про визнання за нею права власності, а просить стягнути з відповідача на її користь компенсаційної виплати вартості автомобіля, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту, з урахуванням підстав та змісту позову не є співмірним.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Таким чином, обираючи спосіб забезпечення позову у вигляді арешту, суд має брати до уваги уваги, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби, обмеженні права користування майном.

При цьому, у заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 адвокат Смирнова Л.П. не обґрунтувала та не навела правових підстав для вжиття заходу забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту, який не є співмірним та може бути перешкодою для використання такого майна.

Також позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття заявленого забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання рішення суду про стягнення грошової компенсації у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно застосував правову позицію викладену в Постанові Верховного Суду від 12.04.2022 року по справі №391/7/21 та відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Не заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що відповідач не має іншого майна чи грошового накопичення для виконання рішення суд у разі стягнення компенсації та боргу, як такі, що не впливають на висновку суду першої інстанції про неспівмірність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам та не підтверджені належними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують вказаного висновку та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали як необґрунтовані.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Смирнової Лариси Петрівни, яка діє від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.В.Базіль

О.М.Полікарпова