Справа № 368/464/22
Рішення

Іменем України

"19" січня 2023 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

При секретарі - Балацька В.В.

За участі:

Представник позивача - авдокат Івченко В.П.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

14.06.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в прохальній частині якої позивач просить суд винести рішення, на підставі якого:

1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по справі.

2. Надати їй, ОСОБА_1 , ІПН- НОМЕР_1 , строк, достатній, з дня прийняття рішення по справі, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у відповідності до Закону після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Свої позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серіі НОМЕР_2 видане 25 жовтня 2006 року видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 27.

Після її смерті відкрилася спадщина на майно, а саме на земельну ділянку частку /пай/ розміром 2.85 в умовних кадастрових гектарах, сертифікат серії КВ № 027657 виданий Кагарлицькою районною адміністрацією 28.08.1996 року. Однак вона не знала, що її знайома бабуся, якій вона за життя допомагала, склала заповіт на її ім`я, а тому з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори вона не зверталася.

Про даний заповіт їй стало відомо в травні місяці 2022 року. А тому вона зразу ж звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на пай відповідно до заповіту, однак отримала відмову, оскільки вона пропустила 6-ти місячний термін для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

А пропустила вона термін подачі заяви тому, що не знала, що існує заповіт на її ім`я. Нотаріус пояснила їй, що в зв`язку з тим, що вона не була зареєстрована на день смерті зі спадкодавицею, то вважається такою, що пропустила шестимісячний термін прийняття спадщини.

Одночасно з відмовою вона отримала роз`яснення нотаріуса, що відповідно до законодавства п. 3 ст. 1272 ЦК України вона має право за захистом своїх прав звернутися до суду, з заявою для визначення мені додаткового строку, достатнього для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. А також нотаріус й повідомила, що спадкоємиця за заповітом від 22.05.1993 року, ОСОБА_3 , подала заяву до нотаріуса 03.03.2007 року про неприйняття спадщини. А тому земельна ділянка частка /пай/ відповідно до сертифікату серії КВ № 027657 виданий Кагарлицькою районною адміністрацією 28.08.1996 року, яку їй заповідала ОСОБА_2 залишилась не оформленою.

Однак для подачі заяви до нотаріуса про отримання в спадщину даної земельної ділянки їйпотрібно звертатися до суду для визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .

Після офіційного роз`яснення нотаріусом моїх прав, вона за захистом своїх прав вимушена звертатися до суду з даною заявою.

У відповідності до п. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважною причиною пропущення нею строку подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, є те, що вона не знала, що існує заповіт, на її ім`я. Коли ОСОБА_2 занедужала і їй було важко себе обходити, во їй допомага у всьому, і мабуть в знак подяки, вона і склала заповіт на її ім`я, оскільки її рідні не хотіли опікуватися нею. Однак після її смерті її ніхто не повідомив про даний заповіт.

Інших спадкоємців на даний момент, крім неї після померлої, не має, оскільки онука померлої, - ОСОБА_3 відмовилась від оформлення спадщини написавши нотаріусу офіційну заяву. Донька спадкодавця, - ОСОБА_4 , - померла.

Досудове врегулювання даного спору не проводилося, оскільки до даної категорія справ не передумовлено законом досудове врегулювання спору, а тому лист про намір подачі позову до суду нею відповідачу не направлявся.

Іншого позову з цим самим предметом та з цих самих підстав до цього відповідача нею до суду раніше подано не було.

В зв`язку з подачею даного позову до суду на юридичну допомогу та написання позовної заяви мною понесено витрати в сумі- 1500 гривень. А також сплачено судовий збір відповідно до квитанції. Інших судових витрат нею не передбачається.

Письмові докази відповідно до п.9 ст. 83 ЦПК України відповідачу не надсилались поштою.

Враховуючи вищевикладене та її юридичну малограмотність, керуючись ст. ст. 3,4 , 27,30, 184,187 ЦПК України,.1268,1269,1272 ЦК України, - позивач просить винести рішення, на підставі якого задольнити вимоги, викладені в хальній частині позовної заяви.

14.06.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/464/22, провадження № 2/368/343/22.

22.07.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до слухання в загальному позовному провадженні, призначено підготовче судове засідання на 14 год. 00 хв. 20.09.2022 року.

20.09.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 12 год. 00 хв. 01.11.2022 року в зв`зку з неявкою сторін по справі.

01.11.2022 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 14 год. 00 хв. 22.11.2022 року в зв`язку з витребуванням спадкової справи.

22.11.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 04.01.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

04.01.2023 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 год. 00 хв. 19.01.2023 року в зв`язку з клопотанням представника позивача.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.01.2023 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився її представник, - адвокат Івченко В.П.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 19.01.2023 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Івченко В.П. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, обгрунтовувала свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які вказані в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведено вище в мотивувальній частині даного рішення в повному обсязі.

Представник позивача просила не стягувати понесені її довірителькою судові витрати з відповідача.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 19.01.2023 року, представник відповідача, - Кагарлицької міської ради Київської області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час ат місце слухання справи, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява відповідача, в якій він просить суд слухати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, процесуальні наслідки визнання позову зрозумілі.

Суд, вислухавши представника позивача, яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, - шляхом винесення судового рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обгрнутовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, (виключна підсудність).

Як вбачається з матеріалів справи, - дана справа стосується прав та обов`язків щодо спадкового нерухомого майна земельної ділянки), яке розташовано на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, яка станом на даний час в зв`язку з адмінстративною реформою ввійшла до складу Кагарлицької громади, - що тягне за собою застосування наступних норм права при визначенні підсудності справи, а саме:

- згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.п. 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

До таких позовів відносяться, - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як зазначено в п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права власності на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявления вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Водночас, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно, а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, вбачається, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається зі змісту даної заяви, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так, об`єктом спадкової маси є право власності на об`єкт нерухомого майна, - земельну ділянку, яка розташована на території Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що територіально підпадає під юрисдикцію Кагарлицького районного суду Київської області.

Отже, враховуючи ту обставину, що даний спір стосується права власності на нерухоме майно, а саме, - земельної ділянки, яка розміщена на території, що знаходиться під юрисдикцією Кагарлицького районного суду Київської області, то в даному випадку дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України, так як в даному випадку має місце виключна підсудність.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.

Спадкодавцем по даній справі є ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 25 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, в якому вказано, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадкова маса, до складу якої, зокрема, - входить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 027657, який видано 20 серпня 1996 року Кагарлицькою районною державною адміністрацією Київської області, в якому зазначено, що сетрифікат на право на земельну частку (пай) видано громадянину України члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) КСП «Червоний Жовтень», який розташований в с. Стави Кагарлицького району Київської області, - даний сертифікат видано ОСОБА_2 , яка проживає в с. Стави Кагарлицького району Київської області, - на підставі рішення Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області № 95 від 14 червня 1996 року, та, відповідно, - ОСОБА_2 згідно даного сертифікату належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Червонийц Жовтень» розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості).

Сертифікат зареєстровано 20 серпня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно, - часом відкриття спадщини після померлої ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , - день смерті спадкодавця.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, а саме заповіт від 20.10.1999 року, згідно якого:

- заповіт складений в с. Стави Кагарлицького району Київської області двадцятого жовтня 1999 року, згідно умов заповіту, - ОСОБА_2 (спадкодавець по даній справі), що мешкає в с. Стави Кагарлицького району Київської області на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, згідно якого сертифікат на земельну частку (пай) серії КВ № 027657, виданий Кагарлицькою районною державною адміністрацією 20 серпня 1996 року заповіла ОСОБА_1 .

Даний заповіт посвідчено 20 жовтня 1999 року секретарем виконкому Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області Савченко Ольгою Борисівною, заповіт підписано гр. ОСОБА_2 власноручно у присутності секретаря., особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, заповіт зареєстровано в реєстрі за № 30, заповіт складено в двох примірниках.

Суд зазначає, що за даними виконкому Кагарлицької міської ради Київської області заповіт не змінено і не скасовано станом на 03 січня 2023 року.

Проте, позивач ОСОБА_1 не знала, що ОСОБА_2 (спадкодавець по даній справі) склала заповіт на її ім`я, а тому з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори вона не зверталася.

Про даний заповіт позивачу ОСОБА_1 стало відомо в травні місяці 2022 року, після чого ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на пай відповідно до заповіту, однак отримала відмову, оскільки вона пропустила встановлений законодавством 6-ти місячний термін для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини.

Відповідно, в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не була зареєстрована на день смерті зі спадкодавицею, то вважається такою, що пропустила шестимісячний термін прийняття спадщини.

Одночасно з відмовою позивач ОСОБА_1 отримала роз`яснення нотаріуса, що відповідно до законодавства п. 3 ст. 1272 ЦК України вона має право за захистом своїх прав звернутися до суду, з заявою для визначення мені додаткового строку, достатнього для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. А також нотаріус повідомила, що спадкоємиця за заповітом від 22.05.1993 року, ОСОБА_3 , подала заяву до нотаріуса 03.03.2007 року про неприйняття спадщини. А тому земельна ділянка частка /пай/ відповідно до сертифікату серії НОМЕР_4 , виданий Кагарлицькою районною адміністрацією 28.08.1996 року, яку їй заповідала ОСОБА_2 залишилась не оформленою.

Судом з спадкової справи встановлено, що інших спадкоємців на даний момент, окрім позивача по справі, - ОСОБА_1 після померлої ОСОБА_2 , - не має, оскільки онука померлої, - ОСОБА_3 відмовилась від оформлення спадщини, написавши нотаріусу офіційну заяву. Донька спадкодавця, - ОСОБА_4 , - померла.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Так, за змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними.

Як наразі вказує судова практика, зокрема яка викладена у Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба спадкоємців; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; тощо.

Зазначає, що в силу ст. 1298 ЦК України, Позивач не заявив свого права про відмову від спадщини, а навпаки реалізуючи своє право на прийняття спадщини, - звернувся до нотаріальної контори, де йому було роз`яснено право на звернення до суду.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є, - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права Позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якшо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк лля прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вищезазначена причина пропуску Позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини, на думку суду, є поважними.

Таким чином, враховуючи відповідь нотаріуса (відмову у видачі свідоцтва про спадкування), суд вважає, що право Позивача на спадкування підлягає судовому захисту, - з наданням додаткового строку на прийняття спадщини, - шляхом винесення судового рішення, з огляду на наступне:

Відповідно до вимог частини 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, за змістом норм статей 1268, 1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Положенням ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

- у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори:

- у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Отже, якщо позивач не проживав разом зі спадкодавцем і пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, інший спадкоємець не надає письмової згоди на прийняття спадщини позивачем, а тому суд вважає, що позивач вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними,

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернугися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

В свою чергу, завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Постановления рішення про задоволення позову є забезпеченням права Позивача на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких, заявник має право вимагати "законного очікування" фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні "Рисовський проти України" (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судові витрати.

В зв`язку з тим, що представник позивача в судовому засіданні заявила про залишення судових витрат за позивачкою, не стягуючи такі витрати з відповідача Кагарлицької міської ради Київської області, то суд приходить до висновку щодо залишення судових витрат за позивачем ОСОБА_1 , не стягуючи такі з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 1223, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 24 Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 4, 174- 175, 258 259, 263 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Кагарлицької міської ради Київської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визнати причини пропуску фізичною особою:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с. В. Кут Таращанського району Київської області, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 5 грудня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 25 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, - поважними, та:

- встановити фізичній особі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці с. В. Кут Таращанського району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 5 грудня 1996 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , - додатковий строк у три місяці з дня вступу даного рішення в законну силу, - для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 25 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються на надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.