Справа № 357/8011/22
Провадження № 2/357/448/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі Олексієнко Ю.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до: 1) ОСОБА_2 ; 2) ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ; 4) ОСОБА_5 ; 5) ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані, проте не проживають: ОСОБА_2 - дочка позивача, ОСОБА_6 - син позивача, ОСОБА_5 - дочка позивача, ОСОБА_4 - внучка позивача, ОСОБА_3 - внук позивача. Відповідачі не проживають в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають. Вказує, що всі відповідачі знаходяться за кордоном - в Російській Федерації та Королівстві Іспанія. Факт реєстрації відповідачів за вказаною адресою створює ряд незручностей позивачу, тому він звернувся до суду.
07.09.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
14.10.2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, призначено підготовче судове засідання.
07.12.2022 року ухвалою суду повернуто без розгляду заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання позову, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою проживання, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18.06.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори, реєстровий № 4-3028.
Згідно з витягом з Реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/9052 від 19.07.2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .
27.12.2022 року рішенням № 867 Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області як орган опіки та піклування дійшов висновку, що прийняття судом рішення про визнання дітей ОСОБА_8 , 2009 року народження та ОСОБА_9 , 2007 року народження такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суперечить їхнім інтересам, оскільки це може призвести до звуження обсягу існуючих майнових прав та порушення охоронюваних законом інтересів дітей.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі статтею 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно з частиною 2 статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Оскільки судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у квартирі позивача, як члени сім`ї, однак в матеріалах справи відсутні докази про їх фактичне проживання та участь в утриманні квартири, тому їх реєстрація у цій квартирі не дозволяє розпоряджатися нею на власний розсуд та обмежує законні права ОСОБА_1 , отже порушене право позивача, як власника квартири, підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням.
В силу ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Зміст наявного по справі висновку органу опіки та піклування базується виключно на матеріалах цивільної справи, а також не містить відомостей про фактичне проживання неповнолітніх відповідачів за спірною адресою, тому суд не може у повній мірі погодитись з обґрунтуванням даного висновку, зважаючи при цьому на фактичні обставини даної справи, а також вік неповнолітніх 2007 та 2009 р.н.
Таким чином, оцінивши наведені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 .
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач-1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач-2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач-3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач-4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач-5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. Ю. Цуранов