КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 752/23473/20

номер провадження 22-ц/824/155/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року /суддя В.С. Хоменко/

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Бойко Тетяна Миколаївна, приватний нотаріус КМНО Соснова Ірина Володимирівна, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_6 про скасування рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності на майно та скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бойко Т.В. про державну реєстрацію права власності на майно;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сосонової І.В. про державну реєстрацію права власності на майно;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав № 33855046 від 25.10.2019 року;

- скасувати запис про державну реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав № 33686143 від 10.10.2019 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 3 а.с. 142-152/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що на даний час, на підставі заяви позивача про вчинення кримінального правопорушення від 08.02.2022 р., відкрито кримінальне провадження, ведеться досудове розслідування та проводяться слідчі дії щодо підроблення заяви позивача на яку посилається суд першої інстанції, відмовляючи у позові. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, використав неналежний та недостовірний доказ -«спірну» заяву позивача від 17.10.2019 як підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про перехід права власності на предмет іпотеки, а також не взяв до уваги той факт, що зі змістом вимоги від 08.08.2019 позивач насправді не ознайомився, використавши в якості доказу рекомендоване повідомлення про вручення. Наголошував і на тому, що нотаріус Бойко Т.В. провівши реєстраційні дії, не виконала вимоги щодо невідкладеного повідомлення позивача, як іпотекодавця та власника квартири, про отримання вимоги щодо проведення реєстраційної дії. Не враховано судом першої інстанції і те, що позивач не був повідомлений про оціночну вартість квартири, звіт у матеріалах справи не повний, а на час здійснення задоволення вимог іпотекодерждателя та відповідної реєстраційної дії, він не отримував жодних компенсацій вартості 90% від різниці між вартістю іпотеки та фактичною сумою заборгованості за договором позики. Наголошував також, що обраний позивачем спосіб захисту права є ефективним способом захисту права. Судом першої інстанції не було враховано той факт, що позивач разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та це є їх єдиним місцем проживання так як іншого нерухомого майна в них немає.

Представник відповідачів звернувся з письмовими поясненнями на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Наголошував, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, просив відмовити у вимогах апеляційної скарги.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, представник апелянта О.С. Ковбаса звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, яке відхилено апеляційним судом, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 07.06.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за умовами якого позикодавцем було передано грошові кошти у розмірі 265 271,43 грн., яка еквівалентна 9 900,00 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів у термін до 07.08.2019 року.

На забезпечення виконання зобов`язань між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, посвідчений ПН КМНО Бойко Т.В. за реєстровим № 184/1, за яким позичальником було передано в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 13-18).

Відповідно умов іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання.

За змістом п.5.3. іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

10.10.2019 на підставі заяви про здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку», ПН КМНО Бойко Т.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33686143 та зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_4

25.10.2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого ПН КМНО Сосновою І.В.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) якою визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час укладення іпотечного договору), передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Умовами іпотечного договору, укладеного між сторонами визначено, що іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця протягом 30-ти днів з моменту переходу права власності на предмет іпотеки (п. 5.3.).

Отже, умовами іпотечного договору сторони погодили право іпотекодержателя в разі наявності заборгованості за договором позики задовольнити вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного застереження.

Згідно досліджених матеріалів справи вбачається, що 10.10.2019 року до ПНКМНО Бойко Т.В. звернулась іпотекодержатель ОСОБА_4 із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно реєстрації права власності на підставі іпотечного договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подавши іпотечний договір, звіт про визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_2 , письмову вимогу про усунення порушень виконання іпотечного договору від 08.08.2019 року з описом вкладенням у цінний лист, накладними від 08.08.2019 року та рекомендованим повідомленням про вручення вимоги ОСОБА_2 особисто 16.08.2019 року (т. 1 а.с. 154-165).

Вимога боржнику була направлена та отримана ним особисто.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, використав неналежний та недостовірний доказ -«спірну» заяву позивача від 17.10.2019 як підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про перехід права власності на предмет іпотеки, спростовуються самою апеляційною скаргою, в якій апелянт вказує, що 16.08.2019 ним було отримано від Відповідача-1 лист у відділенні зв`язку, проте передано його без розпакування третій особі - посереднику у відносинах між Позивачем та Відлповідачем-1. Як виявилось пізніше, в ході розгляду справи судом першої інстанції, в такому листі була вимога Відповідача-1 від 08.08.2019 складена в порядку ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Водночас, вказане жодним чином не свідчить про те, що вимога про порушення не була вручена належним чином.

Суд першої інстанції дійшов вірних висновків про те, що відповідачем ОСОБА_4 при подачі заяви про державну реєстрацію права власності дотримано вимог, визначених Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки до заяви надано належні докази про направлення нею та отримання вимоги боржником про погашення боргу, а також письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до іпотекодавця права власності на предмет іпотеки.

Як наслідок, державний реєстратор встановив наявність факту виконання умов правочину, з якими пов`язується можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації та закріпленого ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка безпосередньо пов`язана з встановленням відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Пунктом 61 Порядку визначено перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у ст. ст. 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора під час її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Договором іпотеки передбачено, що про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний письмово повідомити про це іпотекодавця. Однак, порядок здійснення повідомлення договором не врегульовано.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію.

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року № 211.

Під час розгляду справи, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України позивачем будь-яких доказів на підтвердження доводів, викладених у позові щодо не направлення йому вимоги про усунення порушень та письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, не надав, так само як і доказів наявності підстав для скасування рішення державного реєстратора а відтак, не довів порушення його прав.

Доводи апеляційної скарги, щодо заяви позивача про вчинення кримінального правопорушення від 08.02.2022, на підставі якої відкрито кримінальне провадження, ведеться досудове розслідування та проводяться слідчі дії, апеляційним судом відхиляються з огляду на відсутність кінцевого рішення у кримінальній справі та надання оцінки спірним правовідносинам при розгляді даного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не отримував жодних компенсацій вартості 90% від різниці між вартістю іпотеки та фактичною сумою заборгованості за договором позики, спростовуються нотаріально оформленою заявою у матеріалах справи про отримання коштів. /т. 2 а.с. 28/ Жодних доказів її підробки та того, що заява підписана не апелянтом, не надано. Не заявлено також і клопотань щодо проведення експертизи у цивільній справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: