КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/8238/21 Головуючий у 1-й інст. - Оксюта Т.Г.
Апеляційне провадження 22-ц/824/3459/2023 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , з якої просило стягнути:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 016 грн 91 к.;

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 499 грн 05 к.;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 023 грн 97 к.;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 162 грн 62 к.;

- витрати з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн 00 к.;

- судовий збір у розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Крім того, на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», останнє прийняло право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 30 515 грн 96 к.

Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складає 71 702 грн 55 к.

Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не сплачує заборгованість, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року позов КП «Київтеплоенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 016 грн 91 грн., за спожиті до 01 травня 2019 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 499 грн 05 к., за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 023 грн 97 к., за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 162 грн 62 к., судовий збір в сумі 2 270грн., 33,00 грн. витрат пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що вимоги позивача є необґрунтовані, оскільки з 2018 року послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не надаються.

Вказує, що суд вирішуючи справу по суті позовних вимог не застосував строки позовної давності до вимог позивача.

Від сторони позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що оскільки позивачем надаються житлово-комунальні послуги, а відповідач не виконує обов`язок по оплаті таких послуг, то вимоги позивача є доведеними.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73).

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладений договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 1 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору(а.с. 56-58).

Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) позивач КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 по стягненню заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 16 016 грн 19 к. та за послуги гарячого водопостачання у розмірі 14 499 грн 05 к. (а.с. 5-6).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 01 березня 2021 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість (а.с. 3,4):

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 023 грн 97 к.;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 162 грн 62 к.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що КП «Київтеплоенерго» надає до будинку АДРЕСА_2 послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води в порядку визначеному законом (а.с. 7-53).

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач вказувала на те, що позивачем не надаються з 2018 року послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, однак доказів на підтвердження вказаної обставини суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції не надано,тому такі доводи відповідача є припущеннями, в свою чергу законодавцем визначено, щорішення суду не може грунтуватись на припущеннях.

При цьому суд апеляційної інстанції не приймає до уваги надані до апеляційної скарги фотографії, оскільки з них не можливо ідентифікувати в якому приміщення та коли вони були виготовлені.

Отже, оскільки позивач виконує свій обов`язок та надає послуги відповідачу, а ОСОБА_1 не сплачувала за надані позивачем послуги суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованість за період з 01 травня 2018 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, зокрема, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті нею до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 016 грн 19 к. та за послуги гарячого водопостачання у розмірі 14 499 грн 05 к.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповіднодо ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

На підтвердження своїх позовних вимог у даній справі позивачем до позовної заяви було долучено лише розрахунки заборгованості відповідачки за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з 01 травня 2018 року по 28 лютого 2021 року. Розрахунок заборгованості відповідача за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до 01 травня 2018 року позивачем КП «Київтеплоенерго» до суду першої інстанції не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зазначені позивачем в позовній заяві доводи щодо наявності у відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги до 01 травня 2018 року є необґрунтованими, оскільки до суду першої інстанції позивачем не було надано розрахунків заборгованості відповідача за вказані спожиті послуги, яка виникла до 01 травня 2018 року, тому суд позбавлений можливості перевірити заборгованість, період її виникнення, правильність застосованих позивачем тарифів при обчисленні суми заборгованості, сплату відповідачкою платежів за вказаний період.

Суд першої інстанції на указане уваги не звернув внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості, яка виникла до 01 травня 2018 року.

Також, у своїй апеляційній скарзі скаржник посилалась на те, що судом не застосовано строки позовної давності, однак до вказаних вимог не може бути застосовано строки позовної давності визначені ст.257 ЦПК України, оскільки заборгованість стягується за надані послуги з 01 травня 2018 року, а позивач звернувся з позовними вимогами 05 квітня 2021 року, тобто в межах трирічного строку.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача до 01 травня 2018 року ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції в цій частині неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду в частині позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача до 01 травня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині вимог нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи ту обставину, що позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» підлягає стягненню 1 303 грн 87 к. сплаченого судового збору (57,44% від 2 270 грн.), а з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 - 1 449 грн 17 к. судового збору за подання апеляційної скарги (42,56% від 3 153 грн.).

Суд вважає за можливе провести взаємозалік та стягнути з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 різницю судового збору в розмірі 145 грн 30 к. (1 449 грн 17 к.- 1 303 грн 87 к.).

Керуючись ст.ст. 270, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 016 грн 91 грн., за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 499 грн 05 к., - скасувати.

Постановити в цій частині вимог нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»про стягнення заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 016 грн 91 грн., за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 14 499 грн 05 к. - відмовити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 20 023 грн 97 к., за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 21 162 грн 62 к. - залишити без змін.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року в частині розподілу судових витрат - скасувати.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місто Київ, площа Івана Франка, 5; ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 145 грн 30 к.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді