Справа № 140/2113/19
Провадження № 22-ц/801/192/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 рокуСправа № 140/2113/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Піщанське АТП 10540», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Уніка» про стягнення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Піщанське АТП 10540» на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2022 року, -

в с т а н о в и в :

08.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (вх.№ 5342/19) до Приватного акціонерного товариства «Піщанське АТП 10540» (далі ПАТ «Піщанське АТП 10540»), Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі ПАТ «СК «Країна»), треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Уніка» (далі ПАТ «СК «Уніка») про стягнення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.03.2019 року о 13.17 год. на автодорозі Стрий-Знам`янка, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «SETRA S 215», д/н НОМЕР_1 , не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.п.2.3 «Б», 12.1, 13.1 ПДР України.

ОСОБА_2 працює водієм у ТОВ «Піщанське АТП 10540» і 28.03.2019 він потрапив у ДТП, керуючи при цьому автомобілем, який належить вказаному АТП та перевозив пасажирів в режимі маршрутного таксі. Своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 03.05.2019 року по справі №140/856/19, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті вищевказаного ДТП, належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль марки «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , отримав ряд механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», а цивільно-правова відповідальність відповідача - ПАТ «Піщанське АТП 10540» була застрахована в СК «Країна».

СК «Уніка» маючи договір з страховою компанією СК «Країна», виплатила позивачу відшкодування в сумі 49025,83грн.

Проте, позивач не погодився з визначеною сумою завданої йому шкоди. Згідно висновку експерта від 05.11.2021 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , становить 141625,79 грн. А розмір шкоди, завданої втратою товарного вигляду транспортного засобу становить - 70247,48 грн., так як виходячи з висновку експерта вартість відновлювального ремонту становить 141625,79грн.

Виходячи з наведеного, положень статей 22, 1172, 1187, 1192 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (т. 2 а. с. 109-111), ОСОБА_1 просив стягнути:

- з ПАТ «Піщанське АТП 10540» на його користь франшизу в сумі 2000,00 грн, шкоду завдану втратою товарної вартості транспортного засобу «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.03.2019 року в сумі 70247,48 грн. та вартість відновлювального ремонту транспорту засобу «Volkswagen caddy 1.6», д. н. НОМЕР_3 , після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.03.2019 року в сумі 43625,79 грн.

- стягнути з ПАТ «СК «Країна» на його користь вартість відновлювального ремонту транспорту засобу «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_3 , після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.03.2019 року в сумі 48974,17 грн. (думка, відмова не звертався до СК)

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Піщанське АТП 10540» на користь ОСОБА_1 шкоду завдану втратою товарної вартості транспортного засобу «Volkswagen caddy 1.6», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28.03.2019 в сумі 70247,48 грн. та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen caddy 1.6», д.н.з. НОМЕР_2 , в сумі 43625,79 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Піщанське АТП 10540» 09.12.2022 року засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу (вх № 9305), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ «Піщанське АТП 10540» та відмовити в задоволенні позову повністю.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що :

-виплата страхового відшкодування була здійснена за процедурою прямого врегулювання страховиком потерпілого ПАТ «СК «Уніка», та відсутність жодного звернення з боку позивача на адресу ПАТ «СК «Країна», тому розмір зобов`язання з виплати страхового відшкодування був узгоджений між ПАТ «СК «Уніка» та позивачем, а відтак він не має правових підстав для пред`явлення претензій до ПрАТ «Піщанське АТП 10540».

-допитаний в суді першої інстанції експерт зазначив, що висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-21/12133-АВ від 05.11.2021 року не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, а саме помилково нараховано ВТВ КТЗ, яка мала становити 0, оскільки вона не нараховується, а загальна шкода внаслідок пошкодження ТЗ становить 70247,48 грн.

-відповідальність ПрАТ «Піщанське АТП 10540» була застрахована у ПАТ «СК «Країна», страховий ліміт за пошкодження майна становить 130000 грн, тому стягнення із відповідача можливе лише поза межами страхового відшкодування.

-позивачем не доведено розмір заподіяної шкоди, оскільки висновок експерта спростований допитаним в судовому засіданні експертом.

21.12.2022 року ПАТ «СК «Країна» засобами поштового зв`язку подано відзив (вх. №9702) на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині вирішення позовних вимог до ПАТ «СК «Країна» та в частині відмовлених позовних вимог до ПрАТ «Піщанське АТП 10540», а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до постанови Немирівського районного суду Вінницької області від 03.05.20198 ( справа № 140/856/19), 28.03.2019 року о 13.17 год. на автодорозі Стрий-Знам`янка, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки "SETRA S 215" д/н НОМЕР_1 не був уважним, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 2.3 "Б", 12.1, 13.1 ПДР України та ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави. (Т.1, а.с. 18).

Власником автомобіля марки «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , який, отримав механічні пошкодження у зв`язку зі вказаною ДТП є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_4 (Т.1, а.с 17).

Відповідно до наданих на ухвалу суду першої інстанції про витребування доказів, матеріалів, СК «Уніка» № 2566 від 16.07.2020 року по стартовому випадку та виплатою ОСОБА_1 страхового відшкодування у зв`язку із ДТП, яке сталося 28.03.2019, встановлено, що між ПрАТ СК «Уніка» та ОСОБА_1 у м. Київ 10.07.2019 року укладено акт узгодження розміру страхового відшкодування (Угода про відшкодування матеріальної шкоди) № 00295884 та узгоджено розмір страхового відшкодування у сумі 49 516,09 грн., яка була сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 097520 від 097520 (Т.1, а.с. 95-121).

Відповідно до висновку експерта від 05.11.2021 № СЕ-19/102-21/12133-АВ за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , після ДТП, яка сталася 28.03.2019 станом на 28.03.2021 становить 141 625,79 грн., з урахуванням ПДВ на матеріали та складові частини. Розмір шкоди, завданої втратою товарного вигляду транспортного засобу «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 в результаті ДТП, яка сталася 28.03.2019 станом на 28.03.2019 становила 70 247,48 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування позивачу завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, а тому майнову шкоду у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу та вартість відновлювального ремонту слід стягнути з особи, яка завдала шкоду; у даному випадку з роботодавця винуватця ДТП ПАТ «Піщанське АТП 105402.

Відмовляючи у задоволені вимог до ПАТ «СК «Країна» суд прийняв до уваги те, що виплата страхового відшкодування була здійснена за процедурою прямого врегулювання страховиком потерпілого ПАТ «СК «Уніка» та відсутності жодного звернення з боку позивача на адресу AT «СК «Країна» і тому розмір зобов`язання з виплати страхового відшкодування був узгоджений між ПАТ «СК «Уніка» та позивачем, і останній, не має правових підстав для пред`явлення будь яких претензій до ПАТ «СК «Уніка» та AT «СК «Країна».

Висновок суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ «Піщанське АТП 10540» зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, з таких підстав.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

У статті 3 Закону № 1961-IV метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону № 1961-IV.

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону № 1961-IV, згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18,з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», а цивільно-правова відповідальність відповідача - ПрАТ «Піщанське АТП 10540» була застрахована в СК «Країна».

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги ТОВ «Піщанське АТП 10540» про недоведеність позивачем позовних вимог, оскільки позивач з метою отримання страхового відшкодування скористався можливістю прямого врегулювання збитку, тобто шляхом звернення до страховика, в якого було застраховано його цивільно-правову відповідальність, тобто до ПАТ «СК «Уніка».

Пряме врегулювання збитків передбачено Угодою про пряме врегулювання збитків, укладеною між Страховиками та МТСБУ від 25.03.2016 року, згідно з якою сторони Угоди беруть на себе зобов`язання по дотриманню «Положення про пряме врегулювання збитків», яке затверджене Протоколом Президії МСТБУ № 376/2016 від 10.03.2016 року, та є невід`ємною частиною цієї Угоди. Угода про пряме врегулювання збитків набрала чинності на підставі Рішення АМКУ від 27.10.2016 року № 417-р «Про результат розгляду справи про узгодження дії».

Відповідно до п. 1.1 Положення, шо пряме врегулювання збитків (ПВЗ) - виконання страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, обов`язків страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідальної особи за скоєння ДТП, у частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним зниженням транспортного засобу потерпілого.

Згідно з п.4.1.2 Протоколу №12/2018 від 04.01.2018 року засідання Ради з питань прямого врегулювання збитків, суттєвою умовою можливості отримання потерпілим відшкодування збитків у страховика потерпілого в системі прямого врегулювання збитків є погодження потерпілим суми нарахованого страхового відшкодування. У випадках, якщо потерпілий не погоджується з сумою страхової виплати, визначеної страховиком потерпілого, страховик потерпілого не має права здійснювати таку виплату в системі ПВЗ.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, пряме врегулювання збитку можливо лише за умови згоди потерпілого з сумою страхової виплати, визначеної страховиком потерпілого.

У справі встановлено, що маючи можливість вибору отримання страхового відшкодування від страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність особи, відповідальної за скоєння дорожньо-транспортної пригоди СК «Країна» чи від страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого СК «Уніка», позивач скористався своїм правом визначеним ст. ст. 11, 12, 202, 203 ЦК України та положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і погодився щоб обов`язок щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням його транспортного засобу виконав страховик особи, відповідальної за скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Той факт, що позивач погодився із сумою страхової виплати свідчить підписаний ним акт узгодження розміру страхового відшкодування від 10.07.2019 року та копія платіжного доручення від 12.07.2019 року /т.1 а. с.119, 121/

Таким чином, погодившись із сумою страхової виплати та отримавши страхову виплату, позивач позбавився можливості повторного звернення за даним страховим випадком до страхових компаній.

Кошти, які просить стягнути позивач вважає шкодою завданою втратою товарної вартості транспортного засобу внаслідок ДТП та вартістю відновлювального ремонту.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з ПАТ «Піщанське АТП 10540» на користь позивача зазначені суми, суд першої інстанції не звернув уваги, що сукупний розмір стягнутих, і вже виплачених сум перевищить ринкову вартість автомобіля.

Стягуючи на користь позивача 70247, 48 грн розмір шкоди, завданої втратою товарного вигляду (далі ВТВ) транспортного засобу в результаті ДТП, суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до висновку експерта від 05.11.2021 № СЕ-19/102-21/12133-АВ за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи, дана сума є матеріальним збитком, обрахований за відповідною формулою, де за показник ВТВ взято 0, що у свою чергу відповідає п. 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року (далі Методика), відповідно до якої величина ВТВ КТЗ не нараховується, якщо, зокрема: строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 , доданого до позовної заяви, автомобіль «Volkswagen caddy 1.6», д.н. НОМЕР_2 , який належить позивачу 2008 року випуску, тобто станом на дату дорожньо-транспортної пригоди (28.03.2019 року) строк його експлуатації складав 11 років.

З огляду на зазначені положення п. 8.6.2 Методики щодо неможливості нарахування величини ВТВ КТЗ легкових автомобілів виробництва не країн СНД строк експлуатації яких перевищував 7 років, позовні вимоги позивача щодо стягнення шкоди, завданої втратою товарного вигляду його транспортного засобу є безпідставними.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 7.38 Методики для легкових автомобілів виробництва не країн СНД строк експлуатації яких перевищував 7 років під час розрахунку вартості відновлювального ремонту в будь-якому разі застосовується коефіцієнт фізичного зносу, а відповідно до п.7.41 Методики для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е приймається рівним 0,7, тобто коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 70 відсоткам.

Судом першої інстанції не було враховано наведені у відзиві на позов ПАТ СК «Країна» аргументи щодо визначення розміру страхового відшкодування, а також значний строк експлуатації транспортного засобу позивача (11 років) на момент дорожньо-транспортної пригоди, та значний розмір коефіцієнту фізичного зносу 0,7 % (70%).

Виходячи з наведеного, враховуючи, що загальна шкода внаслідок пошкодження ТЗ не перевищує страховий ліміт страховика, позивач отримав відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням автомобіля, скориставшись своїм правом на отримання страхового відшкодування та визнав, що виплачена сума страхового відшкодування є остаточною та підтвердив, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до Страховика та/або особи винної у вчиненні ДТП мати не буде (п. 4 Акту узгодження розміру страхового відшкодування від 19.07.2019р.) колегія суддів приходить висновку, що позовні вимоги до ПрАТ «Піщанське АТП 10540» є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до пункту 1-4 частини першої статті 367 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість аргументів апеляційної скарги, відтак рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ «Піщанське АТП 10540» підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи те, що апеляційна скарга ТОВ «Піщанське АТП 10540» підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволених позовних вимог до ПрАТ «Піщанське АТП 10540» з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Піщанське АТП 10540» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2472,68 грн.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю«Піщанське АТП 10540» задовольнити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2022 року у даній справі в частині задоволених позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Піщанське АТП 10540» скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Піщанське АТП 10540» про стягнення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, відмовити.

В іншій частині рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2022 року у даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Піщанське АТП 10540» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2472 (дві тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 68 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський