Провадження № 2/127/3754/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Романюк Л. Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Позов мотивовано тим, що сторони перебували в шлюбі, який на даний час розірвано.

В шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2022 року по справі № 127/25001/22 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуті аліменти в розмірі частки від усіх видів доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 не витрачає кошти отримані від позивача на утримання дитини, оскільки дитина ходить в одному і тому ж одязі та взутті, нові речі в дитини з`являються лише тоді коли їх купує батько. Відповідачка буває по декілька днів не ночує вдома, і дитина в ці дні проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні. Також, коли матері немає часто дома, дитина залишається сама, в тому числі і вночі,тому що мати веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Позивач хотів водити дитину до репетитора, але відповідачка сказала, що не потрібно, хоча успішність дитини в школі слабка.

З моменту винесення рішення про стягнення аліментів в позивача змінився сімейний стан, він одружився з ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 являється багатодітною мамою, вона разом з дітьми та позивачем проживають разом та знаходяться на утриманні позивача.

Дитина ОСОБА_6 , 2009 року народження являється інвалідом, позивач несе посиленні витрати на утримання цієї дитини.

Крім того, значно погіршився стан здоров`я позивача, що підтверджується медичною документацією.

Нарахована виконавчою службою сума у 4000,00 грн. є не під`ємною.

Просив суд, зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів згідно з судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2022 року по справі № 127/25001/22 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з частки від усіх видів доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,щомісячно, на 1/6 частку від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з момент набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позовних вимог.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який на даний час розірвано.

В шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2022 року по справі № 127/25001/22 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуті аліменти в розмірі частки від усіх видів доходів, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14).

24.11.2022 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.11.2022 року (а.с.9).

Відповідно до копій свідоцтв про народження серій: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ОСОБА_5 є матір`ю: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьками дітей відповідно вказані: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.10-12).

Відповідно до довідки від 26.12.2022 року ОСОБА_3 хворіє та потребує довготривалого лікування (а.с.15).

Відповідно до довідки від 07.12.2022 року старости Гнатківського старостинського округу, малолітні та неповнолітні діти ОСОБА_5 перебувають на утриманні її чоловіка ОСОБА_3 (а.с.17).

Дитина ОСОБА_6 , 2009 року народження являється інвалідом (а.с.21).

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно ч. 1ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на положення ст. ст. 141,180-182 СК України, зокрема про солідарний обов`язок батьків на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Слід зауважити, що відповідно до копій свідоцтв про народження серій: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ОСОБА_5 є матір`ю: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьками дітей відповідно вказані: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.10-12), тобто у дітей ОСОБА_5 є батьки.

Наявність на утриманні інших дітей, не може бути підставою для погіршення становища дитини, на користь якої сплачуються аліменти та не свідчать про погіршення матеріального становища платника аліментів.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2022 року стягнуто частку на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мінімальна частка відповідно до вимог ч. 5 ст. 183 СК України.

Зменшення ж розміру стягнутих аліментів з позивача може негативно вплинути на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 80,84,141,179,180-183,185,196 СК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-81,137, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів на утримання дитини залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено до 07.02.2023 року.

Суддя