Провадження № 2/243/61/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_2 , після смерті якого залишилась спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії дідуся позиваки, яка нараховувалась останньому до дня його смерті та зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. В жовтні 2020 року представник позивачки отримала у приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижкова О.О. свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.10.2020, яка складається з недоотриманої пенсії станом на 03.08.2020 за період з 02.08.2017 по 30.11.2019 в розмірі 123186,28 гривень, та згідно довідки виданої пенсійним органом 26.08.2020 за № 0580-12-8/9338 належить спадкодавцю. Однак, зазначила, що надана приватному нотаріусу інформація стосовно розміру недоотриманої пенсії його батька не відповідає дійсності, оскільки Пенсійний фонд нарахував заборгованість по пенсії з серпня 2014 року та розпочав виплату поточної пенсії з листопада 2019 року, тобто перша виплата розпочалась одразу після смерті дідуся. Таким чином, відповідачем невірно вказаний на запит нотаріуса період нарахування пенсії ОСОБА_2 , та відповідно розмір заборгованості по їх виплаті померлому, на отримання якого наразі претендує позивачка, як спадкоємець за законом. Вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують її права та інтереси, за захистом яких вона вимушена звернутися до суду. Стосовно виплати недоотриманої пенсії дідуся позивачки, остання звертався до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, де ОСОБА_2 перебував на обліку як пенсіонер ВПО, та який незаконно виплатив їй заборгованість в меншому розмірі. У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки недоотриману пенсію ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за весь період заборгованості з урахуванням раніше виплачених сум.
Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймала, у позовній заяві вказала по розгляд справи за її відсутності. Крім того, позивачкою до суду направлена заява про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та із запереченнями відповідача не погоджується.
Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 04 березня 2020 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, в Україні помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О.від 12.10.2020 та зареєстрованого в реєстрі за № 2941 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , батько якої ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії станом на 03.08.2020, яка зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та належить спадкодавцю на підставі довідки, виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 06.08.2020 № 0580-12-8/9338. Згідно цієї довідки вартість майна складає 123186,28 гривень.
фонду України Донецької області у відповідності до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.10.2016. Виплата пенсії ОСОБА_2 так і не відбулася, так як пенсійну справу було закрито постяійною причиною у зв`язку зі смертю пенсіонера 01.11.2019. 01 липня 2020 представнику позивачки була виплачена допоомога на поховання померлого ОСОБА_2 . На запит нотаріуса управлінням була надана відповідь, що недоотримана пенсія ОСОБА_2 у відповідності до ст. 46 Закону України № 1058 станом на 03.08.2020 (на дату надходження запиту) складає 123186,28 гривень за період з 02.08.2017 по 30.11.2019. у відповіді було зазначено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 може бути зменшений, оскільки виплата недоотриманої пенсії відбувається у відповідності до ст. 46 Закону України № 1058. 04 листопада 2020 року, представник позивачки звернулася до управління з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2020. Нарахування суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 управлінням здійснювалось відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто за період з 03.11.2017 по 30.11.2019. Отже, за заявою від 04.11.2020 сума недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 обчислена у відповідності до чинного законодавства згідно ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 03.11.2017 по 30.11.2019 стала вже складати 114745,96 гривень. 04 березня 2021 року разовим дорученням була виплачена недоотримана пенсія ОСОБА_2 в сумі 114745,96 гривень. Законні підстави для нарахування та виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 02.08.2017 по 02.11.2017 в управлінні відсутні.
Згідно спадкової справи наданої на підставі ухвали суду від 17.01.2022 приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. слідує, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулася його онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 12 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. видане свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 2941. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії станом на 03.08.2020, яка зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та належить спадкодавцю на підставі довідки, виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 06.08.2020 № 0580-12-8/9338. Згідно цієї довідки вартість майна складає 123186,28 гривень.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 17.01.2022 було надано до суду інформацію щодо суми
нарахованої та виплаченої пенсії за життя ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 по
Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.
Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Враховуючи наведене, суд зауважує, що на підставі ухвали суду від 17.01.2022 приватним нотаріусом Торецького міського нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. було надано копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої слідує, що з відповідною заявою про прийняття спадщини звернулася його онука ОСОБА_1 , яка 12 жовтня 2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 2941. Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії станом на 03.08.2020, яка зберігається в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, та належить спадкодавцю на підставі довідки, виданої Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 06.08.2020 № 0580-12-8/9338. Згідно цієї довідки вартість майна складає 123186,28 гривень.
Таким чином, зважаючи на вказані обставини вище, суд доходить висновку, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті свого дідуся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка у встановлений законодавством строк прийняла спадщину.
Судом було встановлено, що відповідачем на запит нотаріуса у відповідності до ч.1 ст. 46 Закону України № 1058 станом на 03.08.2020 (на дату надходження запиту) було надано інформацію стосовно розміру недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , яка становить 123186,28 гривень за період з 02.08.2017 по 30.11.2019, та згідно з чим 12 жовтня 2020 року нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану суму недоотриманої пенсії. За заявою представника позивачки від 04.11.2020 сума недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 була обчислена управлінням також згідно ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 03.11.2017 по 30.11.2019 та стала вже складати 114745,96 гривень, яка в подальшому в зазначеному розмірі була виплачена позивачці.
У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Таким чином, суд не приймає позицію відповідача стосовно як періоду, так і розміру нарахування недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , які обчислені з урахуванням частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.
Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.
Як зазначається позивачкою за змістом позовної заяви, остання вказує період заборгованості відповідача перед нею стосовно виплати недоотриманої за життя пенсії її померлого дідуся ОСОБА_2 з 01.08.2014 по 01.11.2019.
Разом з тим, як слідує з наданої відповідачем інформації, щодо суми
нарахованої та виплаченої пенсії за життя ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 по
Також, з наданого відповідачем витягу з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 слідує, що за період з 01.02.2015 по 30.09.2016 пенсія не нараховувалась та відповідно і не була виплачена. За період з 01.10.2016 по 02.11.2017 пенсія нараховувалась, однак виплачена не була. За період з 03.11.2017 по 30.11.2019 пенсія нараховувалась та була виплачена позивачці.
Відповідачем суду не надано відповідного рішення про припинення нарахування та виплату пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 по 30.09.2016 та припинення виплати за період з 01.10.2016 по 02.11.2017.
Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).
Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції
Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду
від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Отже, суд вважає, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у період з 01.02.2015 по 02.11.2017 нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.
За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_2 , та з урахуванням вже виплачених сум пенсії, доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки саме за період з 01.02.2015 по 02.11.2017, як спадкоємця, на отримання всього належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ОСОБА_2 за життя.
Отже, оскільки за життя дідусь позивачки недоотримав пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивачка є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд доходить висновку, що позивачка як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, але з урахуванням неможливості обчислення розміру пенсії через відсутність даних у витязі з електронної пенсійної справи сум нарахованої пенсії за частину спірного періоду, а саме з 01.02.2015 по 30.09.2016 наданого відповідачем, і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним способом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає визнання за позивачем права на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 по 02.11.2017 та зобов`язання відповідача виплатити позивачці недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 по 02.11.2017.
Крім того, суд вважає за необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду із зазначеним позовом у розмірі 908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,
право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 лютого 2015 року по 02 листопада 2017 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 28.03.2023.

Суддя І.Ю. Фалін