У х в а л а

06 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 202/1741/22-ц

провадження № 61-1352 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-банк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Акцент-банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про стягнення грошових коштів у загальному розмірі

94 927 грн 74 коп.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 81 940 грн.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 9 000 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 09 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розподіл судових витрат відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-банк» залишено без задоволення. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 19 липня 2022 року залишено без змін.

Стягнуто з акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції,

у розмірі 7 800 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 09 вересня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу.

Стягнуто з акціонерного товариства «Акцент-банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу під час розгляду у суді першої інстанції у розмірі 10 707 грн 97 коп.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу під час розгляду у суді першої інстанції у розмірі 1 176 грн.

У січні 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

акціонерного товариства «Акцент-банк» подано касаційну скаргу, у якій просить рішення суду першої та постанову суду апеляційної інстанцій скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 94 927 грн 74 коп. (стягнення грошових коштів), яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684*100=268 400).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадок, передбачений

підпунктом а), пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

За змістом підпункту а), пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проте, наведені заявником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень у справі не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наведені мотиви

не обґрунтовані належним чином.

Отже, у Верховного Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження. Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи

до категорії малозначних, касаційна скарги не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію

та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують

на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка

є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною

та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня

1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки акціонерне товариство «Акцент-банк» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що

не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-банк» на рішення Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Акцент-банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про стягнення грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник