Справа № 204/227/22
Провадження № 2/204/224/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2023 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:
головуючого судді Приваліхіної А.І.,
за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Державний реєстратор Комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації прав, -
13 січня 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», визначивши третіми особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Державного реєстратора КП «Софіївське БТІ» Волос О.В., із вимогами про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації прав. (а. с. 1-3, 28-30).
Ухвалою суду від 18 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 26).
27 січня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суді від 18 січня 2022 року, позивачкою усунуто (а. с. 28-30).
Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче удове засідання на 10 годину 03 березня 2022 року (а. с. 32).
27 травня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив представниці відповідача Тернової І.В. (а. с. 52-55), в якому вона позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. Зазначає про те, що заявлені позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування рішення державного реєстратора є аналогічними вимогам, що були задоволені при розгляді судової справи № 204/2275/19, а тому є підстави для закриття провадження у справі в цій частині. Однак, разом з цим прохає суд, у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора відмовити у зв`язку з обранням позивачкою неналежного способу захисту, а інші вимоги вирішити в силу закону.
07 червня 2022 року через підсистему «Електронний суд» на адресу суду надійшли заперечення представниці позивачки адвокатки Мартинової О.В. (а. с. 63-65), в яких вона зазначає про те, що позовна заява № 204/2275/19 була подана та розглянута судом до набрання чинності 16 січня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», яким внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому, станом на час розгляду справи апеляційним судом, вказаний закон хоча і набрав законної сили, але до формулювання відповідних правових позицій Верховним Судом, судами не використовувався як такий що визначав належним способом захисту права вимогу про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що з урахуванням істотної зміни з 16 січня 2020 року і на час ухвалення оскаржуваних судових рішень матеріально-правового регулювання спірних реєстраційних відносин, такий спосіб захисту, як скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності є ефективним способом захисту про що зазначено Верховним Судом у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19, у зв`язку з чим наполягає на задоволенні позову.
Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10 годину 30 хвилин 03 листопада 2022 року (а. с. 117).
Представниця позивачки адвокатка Мартинова О.В., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 152), в якій позовні вимоги підтримала, прохала суд задовольнити їх.
Представниця відповідача адвокатка Тернова І.В., в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 140), в якій зазначила про те, що правова позиція банку зазначена у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, суд доходить висновку про закриття провадження в справі, з огляду на наступне.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
При цьому, повертаючись до обставин до цієї справи, необхідно зазначити, що предметом позову знову є питання визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора обласного КП «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. від 26 лютого 2016 року індексний номер 45703669 про державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 та поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права приватної власності на дану квартиру за ОСОБА_1 .
Серед підстав позову позивачка посилається на те, що у зв`язку із набрання чинності 16 січня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», яким внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором їй відмовлено в проведенні реєстраційних дій.
Проте, суд зазначає, що вказані позовні вимоги вже вирішені судом під час розгляду цивільної справи № 204/2275/19.
Водночас, Верховний Суд неодноразово викладав позиції стосовно того, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Так, у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 зазначила про те, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі N 9901/433/18 зазначено, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.
Таким чином, інший словесний виклад правових обґрунтувань вимог, заявлених на розгляд суду, не змінює правової природи таких вимог, їх предмет та підстави в цілому, що свідчить про те, що фактично позивачка у межах цієї справи просить суд повторно переглянути питання щодо визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора обласного КП «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. від 26 лютого 2016 року індексний номер 45703669 про державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 та поновлення в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно її права приватної власності на дану квартиру, яке отримало своє остаточне вирішення в межах розгляду цивільної справи № 204/2275/19.
Разом з цим, суд зазначає, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, яке набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили позивач не може знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги з тих самих підстав.
Отже, у разі незгоди із вирішенням судом позовних вимог у справі № 204/2275/19 позивачка мала право оскаржити судове рішення у цій справі в касаційному порядку. Водночас з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що рішення у справі № 204/2275/19 не було предметом оскарження ОСОБА_1 в касаційному порядку.
При цьому, як указує сама позивачка, внаслідок змін в законодавстві, які відбулися після ухвалення рішення у справі № 204/2275/19, зокрема, у зв`язку з набранням чинності 16 січня 2020 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», яким внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вона позбавлена можливості відновити своє право власності на спірне майно, бо через дані зміни в законодавстві державним реєстратором їй відмовлено в проведенні реєстраційних дій.
Так, вимогами п. 1-3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року) встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.
Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19.
Однак, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постанова Дніпровським апеляційним судом у справі № 204/2275/19 ухвалена 09 лютого 2021 року, тоді як, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», яким внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», набрав чинності 16 січня 2020 року.
Тобто, рішення апеляційної інстанції у справі № 204/2275/19 ухвалено майже через рік після внесення відповідних змін до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та вже за сформованої практики Верховного Суду.
Разом з цим, всі доводи позивачки свідчать про її незгоду із виконанням рішення Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2021 у справі № 204/2275/19, а предмет позову у цій справі фактично спрямований на його виконання.
З огляду на викладене, враховуючи те, що вже є постановлене Дніпровським апеляційним судом 09 лютого 2021 року рішення у справі № 204/2275/19 з приводу спору між цими самими сторонами, про цей самий предмет і з цих самих підстав, яке набрало законної сили, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 255-261, 353 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Державний реєстратор Комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олена Володимирівна, про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації прав закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна