Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/466/22
Провадження № 2/553/193/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
14.03.2023 року м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого судді - Парахіної Є.В.,
при секретарі - Сіомашко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
У березні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказує, що на підставі рішення суду по справі № 553/3003/16-ц від 02.12.2016 року Ленінського районного суду м. Полтава та свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1273 від 22.07.2016 року посвідченого приватним нотаріусом ПМНО Ющенко В.В. є власником 39/50 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач зареєстрований в будинку по АДРЕСА_1 з 27.11.1960 року, проте фактично не проживає у будинку з 1982 по теперішній час, добровільно знятися з реєстрації не згоден, а на пропозицію щодо написання довіреності на іншу особу для вчинення діяння по зняттю його з реєстрації відмовився без пояснення своїх дій.
Просить визнати ОСОБА_4 , 1960 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1 внаслідок відсутності понад одного року, в порядку ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Парахіної Є.В. від 05.09.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 , будучи повідомлений про час та місце слухання справи за зареєстрованим та останнім відомим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву.
За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 02.12.2016 року по справі № 553/3003/16-ц та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом ПМНО Ющенко В.В. за реєстр. № 1273, є власником 39/50 частин будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80918826 від 22.02.2017 року, виданим Полтавською філією державного підприємства "СЕМАТ", та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 64236774 від 25.07.2016 року, виданою Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В.
Як вбачається з домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 , в будинку зареєстрований з 12.03.1977 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки про факт непроживання за місцем реєстрації № 19 від 27.01.2022 року, виданої головою та секретарем ОСН "Дублянщина", ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з 1982 року.
Сусіди позивача ОСОБА_3 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що проживають, відповідно, в будинках АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , склали заяви, згідно з якими підтвердили, що ОСОБА_4 , 1960 року народження, не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 30 (40) років.
Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи викладене, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази та встановлені обставини справи, суд приходить до переконливого висновку про доведеність того факту, що відповідач ОСОБА_4 тривалий час більше 30 років не проживає в будинку АДРЕСА_1 , з того часу вказаним житлом не користується, участі в його утримання не бере, жодних дій, що свідчать про те, що спірне житлове приміщення він вважає своїм житлом та має з ним нерозривний зв`язок до цього часу, в ході судового розгляду справи не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені останнім при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складений 14.03.2023 року.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиЄ. В. Парахіна