Постанова

Іменем України

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 520/17203/13

провадження № 61-4475св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», Одеська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуОдеської міської ради на постанову Одеського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Комлевої О. С., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження,

а саме про заміну боржника ОСОБА_4 на його правонаступника - Одеську міську раду в рамках виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року у цивільній справі № 520/17203/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заяву мотивовано тим, що заочним рішенням Київського районного суду

м. Одеси від 22 квітня 2014 року у справі № 520/17203/13 позовні вимоги

ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 лютого 2008 року у розмірі 239 229,99 дол. США, що в еквіваленті станом на 22 серпня 2013 року за курсом Національного банку України становить 1 912 165,31 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру

АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 , шляхом надання банку права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час укладення правочину щодо відчуження вказаної квартири. Грошові кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, направити на погашення заборгованості за кредитним договором від 13 лютого 2008 року, перед

ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 239 229,99 дол. США, що в еквіваленті станом

на 22 серпня 2013 року за курсом Національного банку України становить 1 912 165,31 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, а спадщину, що залишилась після його смерті і складається з квартири

АДРЕСА_1 , рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року визнано відумерлою.

08 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 13 лютого 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У зв`язку з наведеним ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну боржника ОСОБА_4 на його правонаступника - Одеську міську раду, в рамках виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року у справі № 520/17203/13 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень за результатами розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року у складі судді Калініченко Л. В. заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну боржника на його правонаступника в рамках виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 22 квітня 2014 року у цивільній справі

№ 520/17203/13 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не надав доказів на підтвердження смерті боржника ОСОБА_4 , а також, що спадщина

у вигляді квартири АДРЕСА_1 визнана відумерлою і право власності на неї визнано за територіальною громадою

в особі Одеської міської ради.

Суд першої інстанції також послався на те, що заявник не надав доказів,

що він звертався до суду із заявою про заміну стягувача і це питання вирішено судом.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 січня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» задоволено.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року скасовано та заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну боржника на його правонаступника задоволено.

Замінено боржника ОСОБА_4 на його правонаступника - Одеську міську раду в рамках виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року у цивільній справі № 520/17203/13.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, дійшов помилкового висновку про відсутність доказів щодо смерті боржника та набуття Одеською міською радою права на спадкове майно.

Суду надано належні та допустимі докази, що підтверджують об`єктивну можливість заміни боржника на його правонаступника, зокрема щодо смерті боржника та набуття Одеською міською радою права власності на квартиру, яка йому належала на праві власності.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про заміну боржника - ОСОБА_4 на його правонаступника - Одеську міську раду відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви про заміну сторони її правонаступником.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2022 року Одеська міська рада подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 20 січня 2022 року

та залишити ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня

2021 року в силі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2022 року відкрито касаційне провадження, справу витребувано із суду першої інстанції.

15 липня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, щоапеляційним судом не враховано пропуск ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» строку на пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання.

Так, рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року набрало сили 18 січня 2019 року. Строк для пред`явлення вимоги до Одеської міської ради сплив 18 липня 2019 року, а отже, на момент укладення договору про відступлення права вимоги, 08 квітня 2020 року, прав на пред`явлення вимог до Одеської міської ради вже не існувало.

Передумовами заміни судом сторони виконавчого провадження є наявність чинного (не завершеного, не закінченого) виконавчого провадження, у процесі здійснення якого відбулося вибуття сторони як учасника цього виконавчого провадження та об`єктивна потреба у заміні сторони з огляду на неможливість подальшого проведення виконавчих дій.

Станом на дату подання заяви сплинув строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 520/17203/13, а отже, виконавчий лист

у цій справі не може бути прийнятий до розгляду та виконавче провадження не підлягатиме відкриттю.

Матеріали справи не містять доказів того, що виконавчий лист у цивільній справі № 520/17403/13 на час звернення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження чи на час розгляду цієї заяви судом першої інстанції був звернутий до виконання до органу державної виконавчої служби та триває виконавче провадження.

Заявник, як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, не надав доказів звернення з виконавчим листом до виконання, реквізитів виконавчого провадження, в рамках якого, як він вважає, необхідно замінити боржника,

а отже, не доведено наявність відкритого виконавчого провадження

із примусового виконання рішення суду у вказаній справі.

Апеляційний суд залишив поза увагою, що норми чинного законодавства

не передбачають видачу свідоцтва про право на відумерлу спадщину територіальній громаді. Рішення суду є єдиною підставою переходу майна

у власність громади. Отже, територіальна громада набуває право власності на відумерле майно не в порядку права на спадкування, а в порядку визнання спадщини відумерлою на підставі судового рішення.

Таким чином, територіальна громада м. Одеси не має статусу спадкоємця після смерті ОСОБА_4 та не може набувати права та нести обов`язки останнього.

Суд апеляційної інстанції, фактично визнавши територіальну громаду м. Одеси в особі Одеської міської ради боржником у справі, поклав на неї обов`язки щодо задоволення вимог кредитора, які можуть нести лише спадкоємці померлого ОСОБА_4 (у разі їх наявності), яким територіальна громада м. Одеси не є в силу приписів законодавства.

Одеська міська рада не може вважатись правонаступником прав та обов`язків спадкодавця за усіма його зобов`язаннями, оскільки таке правонаступництво обмежене лише приписами частини четвертої статті 1277 ЦК України.

За відсутності вимог, заявлених відповідно до статті 1231 ЦК України, пред`явлення вимог про звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна

за адресою:

АДРЕСА_1 , до Одеської міської ради не відповідатимуть приписам закону.

Судом апеляційної інстанції безпідставно не враховано норми частини четвертої статті 1277 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення питання про заміну боржника.

Крім того, заявник посилається на те, що спірний об`єкт нерухомого майна перебуває у користуванні соціально незахищеної сім`ї, яка самостійно не мала змоги забезпечити належні умови проживання для себе та своїх дітей,

у той час як ця сім`я користується правом на позачергове забезпечення житлом. Позбавлення їх права користування спірним житловим приміщення стане неприпустимим порушенням прав людини.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У жовтні 2023 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало до Верховного Суду відзив, у якому заперечувало проти доводів Одеської міської ради та просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін.

Відзиви на касаційну скаргу інші учасники справи до Верховного Суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами при розгляд заяви про заміну боржника на його правонаступника у виконавчому провадження

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року у справі № 520/17203/13 позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 лютого 2008 року № ОД06/02/2008/840-К/11, у розмірі 239 229,99 дол. США,

що в еквіваленті станом на 22 серпня 2013 року за курсом

Національного банку України становить 1 912 165,31 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 66,9 кв. м,

житловою площею 42,0 кв. м, розташовану за адресою:

АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Безулею О. М. 13 лютого 2008 року та зареєстрованого

в Державному реєстрі правочинів 13 лютого 2008 року за № 2689882, належить ОСОБА_4 , шляхом надання ПАТ «КБ «Надра» права укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вказаної квартири.

Грошові кошти, отримані від реалізації предмета іпотеки, направити на погашення заборгованості за кредитним договором від 13 лютого 2008 року, перед ПАТ «КБ «Надра» у розмірі 239 229,99 дол. США, що в еквіваленті станом на 22 серпня 2013 року за курсом Національного банку України становить 1 912 165,31 грн.

На час реалізації вищевказаного майна вирішено передати його в управління ПАТ «КБ «Надра». Надано право ПАТ «КБ «Надра»: отримання дублікатів правоустановчих документів у нотаріусів та будь-яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримання витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно на вказане нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Одеській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в Реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції або в інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» суму сплаченого судового збору у розмірі 3441,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис за № 3031 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року у справі № 520/18170/18 заяву ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ Надра», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Одеська міська рада про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Визнано спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з квартири

АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності, відумерлою.

08 квітня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором від 13 лютого 2008 року

№ ОД06/02/2008/840-К/11 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У січні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулася до суду із заявою про заміну стягувача на його правонаступника та ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року замінено стягувача

ПАТ «КБ «Надра» на правонаступника - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в рамках виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня

2014 року у цивільній справі № 520/17203/13 за позовом ПАТ «»КБ «Надра» до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У березні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало до суду заяву про заміну боржника ОСОБА_4 на його правонаступника - Одеську міську раду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також в межах доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга Одеської міської ради підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення,

що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади

і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню

на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також

в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону

її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, апеляційний суд виходив з того, що Одеська міська рада є правонаступником боржника ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки набула у власність його спадщину, яка визнана судом відумерлою, тому є правові підстави для заміни боржника його правонаступником у виконавчому провадженні, оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

З такими висновками апеляційного суду погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу,

а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження

№ 12-69гс21), яка була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 07 лютого 2022 року, Велика Палата Верховного Суду відступила

від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13(провадження № 61-10801св21), щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75)

та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).

За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18), незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442

ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права

та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства,

що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду

від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні

як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження

та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку норми статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з нормами статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно, лише до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається

з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження).

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження,

з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.

Такий висновок про застосування статті 442 ЦПК України викладений

у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

З урахуванням наведеного, для вирішення питання щодо заміни сторони

у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання.

З таких же висновків виходив Верховний Суд у постанові від 10 серпня

2022 року у справі № 127/2-2509/09 (провадження № 61-2001св22).

Однак апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, не встановив

і не перевірив наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2014 року у справі № 520/17203/13та дійшов передчасних висновків про задоволення заяви

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», зміст якої зводиться саме до заміни боржника

у виконавчому провадженні на підставі статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на необхідність урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого

2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21), встановлення вказаних фактичних обставин справи має вирішальне значення для правильного її вирішення.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про скасування постанови суду апеляційної інстанції та передачу справи до апеляційного суду на новий розгляд для повного, всебічного та об`єктивного дослідження

і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що справа направляється до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, касаційний суд не здійснює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Одеської міської ради задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 20 січня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець