СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16894/22

пр. № 2/759/1223/23

22 лютого 2023 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Донець Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 у будинку АДРЕСА_3 таким, що втратив право користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що позивачам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_4 . На даний час у квартирі зареєстровано три особи - ОСОБА_1 , донька ОСОБА_3 та чоловік доньки - відповідач по справі. ОСОБА_4 не являється співвласником квартири. У квартирі був зареєстрований з 20.11.2007року та проживав в ній до 2015 року. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2015 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. Однак ще до розірвання шлюбу у січні 2015р. відповідач змінив місце проживання і в спірній квартирі не проживає. Квартиру залишив добровільно, нею не цікавиться, не приймає участі в оплаті необхідних щомісячних платежів, пов`язаних з утриманням житлового приміщення. Перешкод у проживанні та користуванні квартирою відповідачу ніхто не чинив, майна належного йому на праві власності в квартирі немає.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивачів у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Надав заяву про розгляд справи без його участі та проти задоволення позову не заперечував.

Суд, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.03.2001р. ОСОБА_5 належить частина, ОСОБА_1 - належить частина; ОСОБА_2 - частина, ОСОБА_6 - частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.6/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла /а.с.7/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.06.2007р. спадкоємцем після померлої ОСОБА_5 є її дочка ОСОБА_1 /а.с.8/.

Відповідно до довідки з місця проживання сім`ї та реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.10/.

Судом встановлено, що відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_3 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2015р. шлюб, зареєстрований 14 липня 2007р. у Відділі РАЦС Солом`янського РУЮ у м.Києві між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що зроблено , актовий запис № 1218 - розірвано/а.с.11-12/.

Відповідно до листа від 22.07.2022р. під час проведення попередньої перевірки здійснено моніторинг інформаційно-телекомунікаційної системи «ІПНП» та встановлено, що в період з 2020р. по теперішній час звернень від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу неможливості проживання або чинення перешкод у проживанні у квартирі АДРЕСА_4 до Святошинського УП ГУ НП у м.Києві не надходило/а.с.13/.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до частини четвертої статті 156 Житлового кодексу України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вказано у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі №6-2931цс16, право користування чужим майном є по суті встановленням сервітуту, у зв`язку з чим його припинення повинно відбуватися з урахуванням вимог статей 405 та 406 ЦК України як правових норм, що регулюють спірні правовідносини щодо користування чужим житлом.

За приписами ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки судом встановлено, що відповідач не являється членом сім`ї позивача, тривалий час не проживає у спірній квартирі, будь-яких поважних причин, які б перешкоджали відповідачу користуватись спірною квартирою, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 , підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.16 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, 383, 391, 403, 406 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Петренко