Справа № 646/3211/21
Провадження № 2/638/1191/23
09.01.2023 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді за участю секретаря судового засідання- Орос (Поволяєвої) О.В. - Шевцовї А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором найму (суборенди) нежитлових приміщень,-
18 травня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором найму (суборенди) нежитлових приміщень, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором найму (суборенди) нежитлових приміщень № ЧП-0519 в загальному розмірі 194 469,66 грн., яка складається з:
- індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 2476,02 грн.;
- 3 відсотків річних від простроченої суми заборгованості з суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 1 188,80 грн.,
- пені за порушення виконання зобов`язання щодо сплати суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 144 746,46 грн.,
- індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати комунальних та експлуатаційних послуг за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 422,70 грн.,
- 3 відсотків річних від простроченої суми заборгованості за комунальні та експлуатаційні послуги за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 163,18 грн.;
- пені за порушення виконання зобов`язання щодо сплати комунальних та експлуатаційних послуг за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 19 855,07 грн.
Позовну заяву мотивовано тим, що позивачу на підставі договору оренди № 04/04-18 від 26 квітня 2018 року належить право володіння та користування нежитловим приміщенням першого поверху загальною площею 35,7 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі нежитлове приміщення).
02 січня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір найму (суборенди) нежитлових приміщень № ЧП-0519, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 передав в тимчасове платне користування та володіння зазначене вище нежитлове приміщення. Розмір суборендної плати на місяць становить 3570,00 грн., суборендна плата сплачується: за перший та останній місяці суборенди - до 15 лютого 2019 року, наступні платежі - до 25 числи місяця, що передує розрахунковому. Оплата комунальних та експлуатаційних послуг, включаючи компенсацію податку на землю, здійснюється суборендатором протягом 5 днів на підставі рахунків, виставлених суборендодавцем, пропорційно займаної площі приміщень або за показниками лічильників (далі договір суборенди).
01 вересня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору суборенди, відповідно до якої розмір суборендної плати на місяць було збільшено до 3785,00 грн.
14 квітня 2021 року відповідачем з пропуском передбачених в договорі суборенди строків було повністю сплачено заборгованість з комунальних та експлуатаційних послуг в розмірі 4571,26 грн.
Згідно із п. 7.3 договору суборенди у випадку несвоєчасної оплати суборендної плати й інших платежів, передбачених даним договором з вини суборендаря, останній сплачує суборендодавцю пеню у розмірі 1 відсотка від несвоєчасної суми за кожний день прострочення від розміру місячної суборендної плати.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зважаючи на зазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року три проценти річних від суми заборгованості з суборендної плати в розмірі 1188,80 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення сплати суборендної плати в розмірі 2476,02 грн.
Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року три проценти річних від суми заборгованості за комунальні та експлуатаційні послуги в розмірі 163,18 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення сплати комунальних та експлуатаційних послуг в розмірі в розмірі 422,70 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Будь-яких заперечень щодо заочного розгляду справи не висловлював.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, зважаючи на наступне.
Згідно п. 3 ст. 2 ЦПК основними засадами (принципами) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
На необхідності забезпечення розгляду справи протягом розумного строку зазначено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129 Конституції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Вирішуючи питання щодо розгляду справи по суті, суд приймає до уваги те, що межі перенесення розгляду справи не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка учасників справи та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Відповідач не скористався належним йому правом подання до суду відзиву на позовну заяву.
Враховуючи необхідність забезпечення розумних строків розгляду справи, ту обставину, що справа перебуває в провадженні суду з 18 травня 2021 року, відповідач в численні судові засідання не з`являвся, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкладення судового засідання, зважаючи на що розглядає справу по суті за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, су д вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, позивач не висловлював будь-яких заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідач неодноразово повідомлявся судом про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
26 квітня 2018 року між ТОВ «Спринтер К» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди нежитлових приміщень № 04/04-18, відповідно до умов якого ТОВ «Спринтер К» передало ФОП ОСОБА_1 у тимчасове платне користування (оренду) нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
02 січня 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір найму (суборенди) нежитлових приміщень, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в тимчасове платне володіння та користування нежитлове приміщення першого поверху загальною площею 35,7 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Термін суборенди встановлений з 02 січня 2019 року по 31 березня 2022 року.
Згідно із п. 4.1, 4.2 та 4.3. договору суборенди суборендар за користування об`єктом суборенди вносить суборендну плату незалежно від результатів своєї виробничо-господарської діяльності. Розмір суборендної плати на місяць складає 3570,00 грн., яка сплачується за перший та останній місяці суборенди до 15 лютого 2019 року, наступні платежі до 25 числа місяця, що передує розрахунковому.
Відповідно до п.п. 4.4.2. договору суборенди оплата комунальних та експлуатаційних послуг здійснюється суборендарем протягом 5 днів на підставі рахунків з боку суборендодавця пропорційно займаної площі приміщень або за показаннями лічильників.
Пунктом 7.3. договору суборенди визначено, що у випадку несвоєчасної оплати суборенди й інших платежів, передбачених даним договором з вини суборендаря, останній сплачує суборендодавцю пеню в розмірі 1 відсотка від несплаченої суми за кожний день прострочення від розміру місячної суборендної плати.
02 січня 2019 року сторонами підписано акт № 1 прийому-передачі об`єкта суборенди, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в суборенду нежитлові приміщення.
01 вересня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору суборенди, відповідно до якої розмір суборендної плати на місяць становить 3785,00 грн.
Відповідно до довідки № 2 про заборгованість за комунальні та експлуатаційні послуги за договором суборенди від 01 травня 2021 року розмір заборгованості за комунальні та експлуатаційні послуги станом на 14 квітня 2021 року відсутній. Нараховані позивачем до сплати суми за комунальні та експлуатаційні послуги в загальному розмірі 4571,26 грн. за період з 16 грудня 2019 року по 15 червня 2020 року були сплачені відповідачем лише 14 квітня 2021 року.
Зважаючи на зміст довідки № 2 відповідач мав заборгованість за комунальні та експлуатаційні послуги за договором суборенди за період з 16 грудня 2019 рок по 15 червня 2020 року в загальному розмірі 4571,26 грн.
15 січня 2020 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією, в якій просив сплатити суму заборгованості та повідомив про стягнення неустойки.
14 січня 2021 року позивач також направив на ім`я відповідача повідомлення (вимогу) щодо стягнення суми заборгованості.
Відповідь на претензію та на вимогу добровільно сплатити суму заборгованості відповідач не надав.
Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, відповідно до якого:
- індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 2476,02 грн.;
- 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості з суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 1 188,80 грн.,
- пеня за порушення виконання зобов`язання щодо сплати суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 144 746,46 грн.,
- індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати комунальних та експлуатаційних послуг за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 422,70 грн.,
- 3 відсотки річних від простроченої суми заборгованості за комунальні та експлуатаційні послуги за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 163,18 грн.;
- пеня за порушення виконання зобов`язання щодо сплати комунальних та експлуатаційних послуг за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 19 855,07 грн.
Відповідач не скористався правом подати відзив на позов та докази, які спростовують викладені позивачем у позові доводи та розрахунок сум заборгованості.
Матеріали справи не містять будь-яких даних, які спростовують наявність сум заборгованості та їх розмір або вказують на неправильний розрахунок позивачем зазначених вище сум.
Судом не встановлено будь-яких обставин, які в розумінні ч.6 ст. 762 ЦК України є правовою підставою для звільнення відповідача від здійснення суборендної плати
Відповідно до ч.1, 3 ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Згідно із ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.
Частиною першої статті 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Загальними положеннями про забезпечення виконання зобов`язання передбачено види такого забезпечення. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.
Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно зі статтею 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Судом за дослідженими матеріалами справи встановлено момент виникнення між сторонами суборендних відносин, а також періоду розрахунку заборгованості з суборендної плати за користування приміщенням, комунальних та експлуатаційних послуг, зважаючи на що суд вважає доведеним позивачем період та розмір несплаченої відповідачем орендної плати, строк прострочення сплати комунальних та експлуатаційних послуг, пені, нарахованої згідно з пунктом 7.3 договору суборенди.
Згідно із ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 530 та ст. 599 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З правового аналізу зазначених вище норм вбачається, що з метою належного виконання зобов`язання сторонам договору необхідно дотримуватися визначених у договорі строків сплати коштів.
Прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Згідно із ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Зокрема, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування за ч.2 ст. 625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми та індексу інфляції за весь час прострочення, нарахованого на суму боргу, має компенсаційний характер, а не штрафний, зважаючи на що три проценти річних за даною статтею не є неустойкою, в розумінні ст. 549 ЦК України.
З правового аналізу вказаної норми вбачається, що нараховані на суму боргу три проценти річних та інфляційні витрати входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способам захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Під час розгляд справи судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором суборенди, зважаючи на що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Таким чином зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором суборенди не припинилось, зважаючи на що позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за договором суборенди в передбачені строки не виконав, то суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача суборендної плати в розмірі 25 587,43 грн., 3 відсотків річних від простроченої суми заборгованості з суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 1 188,80 грн., індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати суборендної плати за період з 26 червня 2019 року по 01 травня 2021 року 2476,02 грн., індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати комунальних та експлуатаційних послуг за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 422,70 грн., 3 відсотків річних від простроченої суми заборгованості за комунальні та експлуатаційні послуги за період з 16 грудня 2019 року по 13 квітня 2021 року 163,18 грн.
Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч положенням ст. 81 ЦПК України відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог позивача за викладених вище обставин.
В іншій частині позову суд відмовляє на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України у зв`язку з тим, що розмір неустойки, передбачений п. 7.3. договору суборенди, значно перевищує розмір суми основного боргу.
Питання щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 280-282, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України,-
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором найму (суборенди) нежитлових приміщень задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) заборгованість за договором найму (суборенди) нежитлових приміщень № ЧП-0519 від 02 січня 2019 року в розмірі 65 681,08 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня вісім копійок).
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) судовий збір в розмірі 661,20 грн. (шістсот шістдесят одна гривня двадцять копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Орос (Поволяєва)