Провадження № 6/522/24/23
У Х В А Л А

09 березня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судових засідань Палун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі матеріали справи за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про встановлення порядку виконання рішення,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович звернувся 17.01.2023 року до Приморського районного суду міста Одеси з заявою, в якій просив встановити порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси суду від 21.06.2017 року у справі №522/17472/15-ц, шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження предмета іпотеки за договором іпотеки від 07.06.2006 р. за реєстровим № 4422, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м, житловою 26,3 кв.м. що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. за Р№ 4419 від 07.06.2006 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за Р№ 5862880, номер запису 205 в книзі 604пр-168, із зареєстрованою неповнолітньою особою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своєї заяви приватний виконавець вказує на те, що за рішенням Приморського районного суду м. Одеси є необхідним звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 через те, що боржником не виконано вимоги виконавчого документу. Оскільки в квартирі є зареєстрованою неповнолітня особа, приватний виконавець звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради для отримання дозволу на відчуження квартири на прилюдних торгах, однак отримав відповідь про відмову надати дозвіл на вчинення правочину.

Дотримуючись вимог законодавства України, приватний виконавець звернувся до суду для отримання такого дозволу з метою здійснення виконавчих дій по зверненню стягнення на майно.

Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року прийнято до провадження заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про встановлення порядку виконання рішення.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не з`явилась, була повідомлена належним чином, виконавець та стягувач просили суд задовольнити заяву приватного виконавця та здійснювати розгляд справи без їх участі.

В силу ст.435 ЦПК України строк розгляду заяви протягом десяти днів, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

За частиною 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, розгляд поданої заяви здійснюється за нормами ст.435 ЦПК України, і підстав для відкладення розгляду справи не має.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. знаходиться виконавче провадження ВП №60102550 з примусового виконання виконавчого листа №70598047 з примусового виконання виконавчого листа №522/17472/15-ц виданого 16.08.2017 року Приморським районним судом м. Одеси. За змістом виконавчого листа, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за Договором про іпотечний кредит № 600 від 07.06.2006 року у розмірі 136 876,65 доларів США та 12 241,83 гривень, з яких: - прострочений основний борг - 54 000,00 доларів США; - прострочені проценти за користування кредитом - 41 564,88 доларів США; - прострочена комісійна винагорода за супроводження кредиту - 8 800,00 гривень; - пеня за прострочений основний борг - 22 182,90 доларів США; - пеня за прострочені проценти - 15 953,94 доларів США; - пеня за прострочену комісійну винагороду - 3 441,83 гривень; - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 3 174,93 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07.06.2006 р. за реєстровим № 4422, а саме на: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м, житловою 26,3 кв.м. що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. за Р№ 4419 від 07.06.2006 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за Р№ 5862880, номер запису 205 в книзі 604пр-168 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

21.12.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 21.12.2022 року надіслано боржнику .

21.12.2022 року виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та про арешт майна боржника, а саме квартири, на яку необхідно звернути стягнення за рішенням суду.

Згідно з довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 22.12.2022 року №49ц/01-24, у вищевказаній квартирі, на яку необхідно звернути стягнення згідно з вимогами виконавчого документа, з 24.12.2007 року зареєстрована неповнолітня особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До приватного виконавця надійшов лист на його звернення від Приморської районної адміністрації ОМР від 30.12.2022 року за вих. №01-13/654/1вих, за змістом якого повідомлено про відсутність підстав для надання дозволу на вчинення правочину щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , де право користування мають вищевказана неповнолітня особа. Аналогічна відмова була викладена у листі Служби у справах дітей Одеської міської ради від 03.01.2023 року №80.

Відповідно до ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно з ч.4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання (частина третя статті 17 Закону про охорону дитинства).

Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла(частини перша та третя статті 18 Закону про охорону дитинства).

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям (стаття 12 Закону про основи соцзахисту).

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Стаття 19 СК України регулює участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Частина шоста цієї статті СК України визначає співвідношення повноважень цього органу та суду, встановлюючи, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Виконавець у виконавчому провадженні відповідно до законодавства України подібними повноваженнями не наділений.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення)-сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії(частина перша статті 18 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації майна у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Згідно із абзацом першим пункту 2 розділу VII Порядку реалізації майна Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом про іпотеку.

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження (пункт 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень). Це кореспондує пункту 3 розділу ІІ цієї Інструкції.

ЄСПЛ неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, §33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Судом враховано висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26 жовтня 2021 року /справа № 755/12052/19/ та в постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року /справа №766/8906/20/.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до п. 2.1.1. Договору іпотеки від 07 червня 2006 року, Іпотекодавець ОСОБА_1 гарантувала, що права неповнолітніх та малолітніх щодо користування квартирою не порушуються. Відповідно п. 3.3.4. Договору іпотеки сторони визначили, що з моменту набрання чинності цього договору Іпотекодавець ОСОБА_1 зобов`язалась не відчужавати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язанням з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від Іпотекодержателя..

Отже, боржник, зареєструвавши у квартирі, яка знаходиться в іпотеці та на яку необхідно звернути стягнення, дитину, діяв всупереч умов укладеного ним договору іпотеки, а матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт звернення боржника до банку з відповідною заявою. Реєстрація у квартирі дитини відбулася пізніше моменту укладення самого договору іпотеки. Тому боржник, діючи недобросовісно та порушуючи умови договору іпотеки, після його укладення, без згоди банку, зареєстрував в іпотечній квартирі неповнолітню дитину.

Зазначене свідчить про те, що житлові права на нерухомість у дитини не виникли, оскільки реєстрація в квартирі здійснена після укладення договору іпотеки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява приватного виконавця цілком обґрунтована, відповідає вимогам закону, тому є підстави для її задоволення та встановлення порядку виконання виконавчого листа шляхом продажу квартири з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження із зареєстрованою неповнолітньою дитиною.

Керуючись ст.ст.260,261,353-354, 435 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про встановлення порядку виконання рішення - задовольнити.

Встановити порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси суду від 21.06.2017 року у справі №522/17472/15-ц, шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження предмета іпотеки за договором іпотеки від 07.06.2006 р. за реєстровим № 4422, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м, житловою 26,3 кв.м. що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Крицькою Н.В. за Р№ 4419 від 07.06.2006 року, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за Р№ 5862880, номер запису 205 в книзі 604пр-168, із зареєстрованою неповнолітньою особою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська