Справа № 727/526/22
Провадження № 2-др/727/7/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

07 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого - судді: Танасійчук Н.М.

за участю секретаря: Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2023 року частково задоволенно позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в справі про стягнення боргу за договором позики.

25 січня 2023 року представник поивача Єфтемій Р.Ф. надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 грн. У поданій заяві посилався на те, що позивач ОСОБА_2 , у зв`язку з розглядом даної справи, поніс витрати на правничу допомогу на зазначену суму.До заяви додав договір про надання правничої допомоги №02/2022адв від 15.01.2022 року; додатковий договір №1 до договору№02/2022адв; розрахунок №02/2021адв до договору №02/2022адв від 20.01.2023 року; акт прийому передачі наданих юридичних послуг ; квитанція № 1-02/2022 -адв від 15.01.2022 року.

Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, судом було призначено без виклику сторін.

Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заперечень з приводу заяви сторони позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу відповідач не надсилав.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.01.2023 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 20.03.2020 року у розмірі 35000,00 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , 3% річних у зв`язку із простроченням сплати позики, що складає 1437,13 дол. США.

В задоволенні вимог щодо стягнення процентів за користування позикою, відмовлено.

В даній справі, представник позивача - адвокат Єфтемій Р.Ф. в позовній заяві та в судових дебатах просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, однак орієнтовного розрахунку таких витрат не подавав.

В Постанові Верховного Суду № 922/676/21 від 14.12.2021 року вказується на те, що подання попереднього (орієнтовного ) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити їх неспівмірність, відповідно забезпечує дотримання принципу змагальності. Однак подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат.

Протягом п`яти днів з часу вручення представнику позивача повного тексту судового рішення , останній звернувся до суду з аявою про стягнення витрат на правничу допомогу та на підтвердження своїх вимог надіслав до суду договір про надання правничої допомоги №02/2022адв від 15.01.2022 року; додатковий договір №1 до договору№02/2022адв; розрахунок №02/2021адв до договору №02/2022адв від 20.01.2023 року; акт прийому передачі наданих юридичних послуг ; квитанцію № 1-02/2022 -адв від 15.01.2022 року.

Представник позивача надав суду докази ( а.с.132) про надіслання відповідачу заяви про ухвалення додаткового рішення, з додатками. Сторона відповідача, також, була повідомлена про призначене на 07.02.2023 року судове засідання з розгляду заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, що не позбавило її можливості змагатися з позивачем з приводу розміру цих витрат .

Згідно додаткового договору №1 до договору № 02/2022 адв від 15.01.2022 року ( а.с.136) позивач та адвокат Єфтемій Р.Ф. погодили, що вартість однієї години юридичних послуг складає 1000 грн.

Також представник позивача надав рахунок № 02/2021-адв до Договору № 02/2022 про надання правової допомоги від 15.01.2022 року (а.с.137), в якому детально зазначено перелік виконаних ним адвокатських послуг.

Серед переліку наданих послуг ( п.4 рахунку а.с. 137) представник позивача зазначає сплату судового збору та подачу позовної заяви до канцелярії Шевченківського районного суду.

Проте, суд звертає увагу, що ці надані послуги не можуть бути віднесені саме до правничої допомоги.

Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, сплата адвокатом судового збору та подача позовної заяви до Шевченківського районного суду ( 30хв роботи, а відповідно 500 грн.) не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону № 5076-VI. А тому, витрати на здійснення вказаних видів робіт, не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові № 9901/264/19 від 04 листопада 2019 року

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заяви та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки, позовні вимоги позивача задоволені частково (на 93.73 %), з відповідача на користь позивача належить стягнути 16 402.75 грн, що становить 93.73% від суми гонорару адвоката, яка підлягає стягненню ( 17500 грн).

Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд не вбачає, оскільки відповідач із відповідними заявами до суду не звертався.

Керуючись ст.ст.18,137,141,270,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , код платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 402.75 грн .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М.Танасійчук