справа №932/4082/22
провадження №2/932/1440/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заподіяної шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути з ОСОБА_2 франшизу в сумі 2,5 тис. грн., моральну шкоду в сумі 10 тис. грн.

Ухвалою суду від 05.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання.

Узагальнені доводи учасників справи.

Позивач зазначає, що 18.11.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі сторін спору. Винним у такій пригоді визнано відповідача. В результаті ДТП автомобілю позивача завдано механічних пошкоджень. Страховою відповідача на користь позивача сплачено страхове відшкодування в сумі 1 650 грн. Умовами договору страхування передбачена франшиза в сумі 2 500 грн. Позивач звертався до відповідача із вимогами про повернення франшизи, проте відповідач такі вимоги проігнорував. Тому позивач змушений звертитися із позовом до суду. Окрім того, відповідач поводив себе зверхньо, відмовлявся спілкуватися із позивачем. Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, яка оцінена останнім у 10 тис.грн.

Згідно відзиву на позов відповідач заперечує проти позову, вказує, що вказана позивачем дорожньо-транспортна пригода дійсно мала місце, проте пошкодження автомобіля позивача були незначні, спочатку їх навіть не зауважили. Позивач звертався до нього із вимогами про відшкодування збитків, проте не надавав жодних доказів на підтвердження заданих збитків. На огляд автомобіля позивача його не викликали. Звертає увагу, що доказів на підтвердження завданих збитків позивачем не надано й до суду.

Доводи відповіді на відзив фактично повторюють мотиви позову. Також позивач вказує, що участь відповідача в огляді автомобіля позивача законом не передбачена. Якщо відповідач незгоден із розміром збитків то він має самостійно визначити такий розмір, оскаржувати дії страховика. Відповідач був самовпевнений та хотів зробити винним у ДТП позивача, внаслідок чого останній переживав негативні емоції.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви.

Відповідач заперечив проти позову, навів пояснення, аналогічні змісту відзиву.

Обставини, встановлені судом.

Постановою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2022 у справі №932/10288/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно вказаної постанови, 18.11.2021 о 17:48 год. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись м.Дніпро по Запорізькому шосе, в районі електроопори №603, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «SKODA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, завдано матеріальні збитки.

У відповіді ТДВ «Страхова група «Оберіг» вказано, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «AUDI Q7», державний номерний знак НОМЕР_1 на омент ДТП 18.11.2021, була забезпечена в ТОВ СГ «Оберіг» за полісом, яким передбачено франшизу в сумі 2,5 тис.грн. Тому страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 1 650 грн.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «SKODA», державний номерний знак НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 .

Наданими доказами підтверджується, а відповідачем визнається факт пред`явлення позивачем до відповідача вимоги про сплату франшизи в сумі 2,5 тис. грн.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

За приписами ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №755/7666/19 зроблено висновок, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме особа винна у вчиненні ДТП зобов`язана сплатити таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

У пункті 61 Рішення від 09.10.2018 у справі «Фонд «Батьківська турбота» проти України» ЄСПЛ указав, що помилки та недоліки, допущені державними органами влади, повинні служити на користь постраждалих осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих приватних інтересів. Іншими словами, ризик вчинення державними органами будь-якої помилки має нести держава і ці помилки не повинні виправлятись за рахунок зацікавленої особи.

Висновки суду.

Відповідач є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої пошкоджено автомобіль, який належить позивачу. Вказані обставини встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили.

Відтак відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану позивачу пошкодженням автомобіля.

При цьому на позивачу лежить обов`язок довести розмір завданої матеріальної шкоди.

Відповідний розмір може бути визначено експертом чи оцінювачем у відповідному висновку або за фактично витраченими на ремонт автомобіля коштами на підставі наданих СТО рахунків, нарядів замовлення тощо.

Проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру понесених збитків.

Покликання на лист страховика відповідача суд не бере до уваги, адже відносини між позивачем та страховиком відповідача, а також позиція останнього не можуть бути обов`язковими для відповідача, створювати для нього будь-які наслідки.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди то позивач першочергово повинен довести факт завдання такої шкоди, зокрема перенесення душевних страждань. Жодного доказу на підтвердження викладеного позивачем також не надано.

Суд зауважує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням нею процесуальних дій. Суд повинен зберігати об`єктивність і неупередженість та не може вказувати сторонам які докази їм потрібно надати.

Суд з`ясовував чи зрозумілі сторонам процесуальні права. При цьому клопотань про їх роз`яснення не надходило.

За вказаних обставин суд відмовляє у задоволенні позову.

Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює.

Враховуючи, що суд відмовляє у позові, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заподіяної шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено, підписана та проголошено 21.02.2023.

Суддя: В.І. Цитульський