Номер провадження 6/756/39/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.

за участю заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому документі, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

28 грудня 2022 року заявник ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду зі заявою, в якій просить суд: зупинити виконавче провадження ВП № 70177664 від 27 жовтня 2022 року про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Бобровицької ради про визначення місця проживання дитини, надати можливість ОСОБА_4 , спілкуватися з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожну другу суботу місяця з 11.00 год. до 15.00 год. за місцем проживання дитини в присутності матері; зупинити виконавче провадження ВП № 70533200 від 12 грудня 2022 року про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого збору у розмірі 226,00 грн.; зупинити виконавче провадження ВП № 70533200 від 12 грудня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13400,00 грн. та стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого збору у розмірі 226,00 грн.; витребувати виконавчий лист № 756/12044/20 (2/756/428/22), що виданий Оболонським районним судом м. Києва 19 жовтня 2022 року з Бобровицького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми); визнати виконавчий лист № 756/12044/20 (2/756/428/22), виданий Оболонським районним судом м. Києва 19 жовтня 2022 року таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 756/12044/20. В рамках зазначеної справи ОСОБА_4 звернувся зі заявою про забезпечення позову, в задоволенні якої відмовлено судом першої інстанції. Київським апеляційним судом винесено постанову, якою в порядку забезпечення зустрічного позову ОСОБА_4 , надано йому можливість спілкуватися з дочкою ОСОБА_5 кожну другу суботу місяця з 11.00 до 15.00 години за місцем проживання дитини в присутності матері.

На виконання постанови Київського апеляційного суду Оболонським районним судом м. Києва 19 жовтня 2022 року видано виконавчий лист № 756/12044/20 (пр. № 2/756/428/22).

На підставі виконавчого листа старшим державним виконавцем Бобровицького ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Північно -Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Дараган Ю.В. 27 жовтня 2022 року відкрито виконавче провадження № 70177664.

Заявник вказала, що виконавчий лист № 756/12044/20 (пр. № 2/756/428/22) є таким, що не підлягає виконанню, оскільки у ньому відсутній обов`язок боржника вчиняти певні дії. Виконавчий лист виданий не на підставі рішення суду, яким вирішено спір по суті заявлених вимог, а на підставі постанови, якою вирішено окреме процесуальне питання. На думку заявника, виконавчий документ не містить заходи примусового виконання ухвали щодо забезпечення побачень стягувача з дитиною, а відтак не встановлено обов`язку ОСОБА_1 забезпечувати такі побачення. Також зазначає про невідповідність виконавчого документа вимогам п. 5 ч. 1 ст. ЗУ «Про виконавче провадження», не зазначено про заходи, що передбачають примусове виконання рішень. Державний виконавець прийняв 27 жовтня 2022 року рішення про відкриття виконавчого провадження помилково. Вважає, що виконавчий документ видано помилково за постановою Київського апеляційного суду, яка взагалі не підлягає примусовому виконанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2022 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С.

За приписами ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Справу призначено до розгляду на 13 січня 2023 року на 12.00 год. Через неявку заявника розгляд справи відкладено до 20 січня 2023 року.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 18 січня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про участь в судовому засіданні, призначеному на 20 січня 2023 року о 12.00 год. в режимі відеоконференції у зв`язку з відсутністю технічної можливості.

20 січня 2023 року розгляд справи відкладено до 23 січня 2023 року.

У судовому засіданні 23 січня 2023 року, заявник ОСОБА_1 вимоги поданої заяви підтримала в повному обсязі. Пояснила, що постанову суду апеляційної інстанції не оскаржувала, не заперечує проти її виконання. Виконавець не надав час для добровільного її виконання. Пояснила, що незгодна з рішенням державного виконавця, в межах виконавчого провадження щодо встановлення розміру виконавчого збору,який вважає значно завищеним, а також не надання строку заявнику для добровільного виконання.

Представник заявника у судовому засіданні 23 січня 2023 року, участь в якому приймав у режимі відеоконференції, також підтримав вимоги поданої заяви. Вказував, що ним подано додатково клопотання, в якому вказує на порушення державним виконавцем норм закону просив залучити додаткові письмові пояснення до справи. Наполягав на тому, що виконавчий документ видано помилково на виконання постанови Київського апеляційного суду, яка взагалі не підлягає примусовому виконанню, в ній відсутній обов`язок ОСОБА_1 по її виконанню. Висловив незгоду із розміром виконавчого збору визначеного виконавцем.

Представник відповідача - адвокат Якименко М.М. у судовому засіданні проти вимог заяви заперечував у повному обсязі. Подав письмові заперечення. Зазначив про обов`язковість виконання судового рішення винесеного в порядку забезпечення зустрічного позову, яке набрало законної сили і підлягає до виконання всіма особами, в тому числі й ОСОБА_1 . Крім того стверджує, що наведені боржником обставини для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не передбачені цивільним процесом, тому в задоволенні заяви боржника слід відмовити. Також зазначив, що постановою від 12 грудня 2022 року закінчено виконавче провадження.

Заслухавши надані пояснення сторін у судовому засіданні, дослідивши матеріали заяви та письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа № 756/12044/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Бобровицької ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

03 листопада 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції зі заявою про забезпечення зустрічного позову.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення зустрічного позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року скасовано, в порядку забезпечення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, надано можливість ОСОБА_4 спілкуватися з дочкою ОСОБА_5 кожну другу суботу місяця з 11.00 до 15.00 години за місцем проживання дитини в присутності матері (а.с. 178-180).

Постанова Київського апеляційного суду, не оскаржена, набрала законної сили.

19 жовтня 2022 року Оболонським районним судом м. Києва на виконання постанови Київського апеляційного суду видано виконавчий лист № 756/12044/20 (пр. № 2/756/428/22).

На підставі вказаного виконавчого листа 27 жовтня 2022 року старшим державним виконавцем Бобровицького ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження № 70177664.

12 грудня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70533351, про стягнення з боржника 13400,00 грн. виконавчого збору.

12 грудня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 70533200 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого збору у розмірі 226,00 грн.

Крім того, постановою державного виконавця від 12 грудня 2022 року закінчено виконавче провадження № 70177664.

Листом старшого державного виконавця Бобровицькиим відділом державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), виконавчий лист № 756/12044/20 (пр. № 2/756/428/22) виданий Оболонським районним судом м. Києва 19 жовтня 2022 року повернуто на адресу суду. Виконавчий документ № 756/12044/20 (пр. № 2/756/428/22) разом із постановою про закриття виконавчого провадження заходиться у матеріалах справи (а.с. 191, 192).

Відповідно до положень абзаців 1, 2 ст. 1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суд вважає неприйнятними твердження представника заявника, що постанова суду апеляційної інстанції не підлягає примусовому виконанню, оскільки не містить зобов`язання боржника, тому що не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до положення ч. 1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Частиною 1 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для цього зазначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Оцінюючи доводи боржника ОСОБА_6 щодо невідповідності виконавчого листа № 756/12044/20 (пр. № 2/756/428/22) вимогам законодавства, суд вважає, що наведені боржником обставини не підпадають під перелічені в цивільному процесуальному законі підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. З пояснень, наданих в судовому засіданні та змісту заяви, вбачається що заявник фактично висловлює свою незгоду, щодо ряду вчинених виконавцем дій під час виконавчого провадження, зокрема не надання їй часу для добровільного виконання судового рішення та встановлення розміру виконавчого збору.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Зокрема ст. 447 ЦПК України надає стороні виконавчого провадження право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, якщо порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, боржник не позбавлений можливості звернутися у встановленому законом порядку зі скаргою на дії та рішення державного виконавця.

Також суд зауважує на тому, що заява подана ОСОБА_2 28 грудня 2022 року, при цьому постановою старшого державного виконавця Бобровицького ВДВС у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 12 грудня 2022 року закінчено виконавче провадження № 70177664.

Крім іншого, заявником у заяві поставлено питання про витребування виконавчого листа № 756/12044/20 (2/756/428/22), однак як з`ясовано під час дослідження матеріалів справи виконавчий документ 23 грудня 2022 року повернуто на адресу Оболонського районного суду м. Києва та він знаходиться в матеріалах справи, у з в`язку з чим недоцільно розглядати порушене питання, тому що виконавчий лист не перебуває на виконанні.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в частині вимог про зупинення виконавчого провадження № 70177664 від 27 жовтня 2022 року про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Бобровицької ради про визначення місця проживання дитини, надати можливість ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спілкуватися з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожну другу суботу місяця з 11.00 год. до 15.00 год. за місцем проживання дитини в присутності матері та визнання виконавчого лист № 756/12044/20 (2/756/428/22), виданого Оболонським районним судом м. Києва 19 жовтня 2022 року таким, що не підлягає виконанню.

Також у заяві, окрім основної вимоги про визнання виконавчого листа 756/12044/20 (2/756/428/22) таким, що не підлягає виконанню, заявник просить суд зупинити виконавче провадження ВП № 70533200 від 12 грудня 2022 року про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого збору у розмірі 226,00 грн.; зупинити виконавче провадження ВП № 70533200 від 12 грудня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13400,00 грн. та стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого збору у розмірі 226,00 грн.

За приписами ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК України, КАС України, ГПК України), так і Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження».

За змістом пункту 5 частини першої Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Відтак за загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналізуючи зазначені норми права у поєднанні з висловленими Великою Палатою Верховного Суду принципами визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, слід дійти висновків, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів, у тому числі щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що заява в частині вимог щодо зупинення виконавчого провадження ВП № 70533200 від 12 грудня 2022 року про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого збору у розмірі 226,00 грн.; зупинення виконавчого провадження ВП № 70533200 від 12 грудня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13400,00 грн. та стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження виконавчого збору у розмірі 226,00 грн., також слід відмовити, оскільки дане питання не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Також суд звертає увагу, що зі змісту заяви та її прохальної частин вбачається, що заявник називає заяву про виправлення помилки у виконавчому документі, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, однак вимог про виправлення помилки у виконавчому документі заява не містить.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому документі, визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25 січня 2023 року.

Суддя І. С. Шролик