Справа № 464/3024/22
пр.№ 2/464/417/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

секретаря судового засідання Гелеш Т.І.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 464/3024/22 за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Шоста львівська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць, з часу набрання рішенням законної сили, покликаючись, що строк пропущений з поважних причин.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 27 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 24 листопада 2022 року витребувано у третьої особи Шостої львівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 256/2022, після смерті ОСОБА_2 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 31 січня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання призначене на 12:40 год 13 березня 2023 року не з`явилися. Представник позивача адвокат Андрієвська Н.Л. скористалася правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України).

Позивач, зареєстроване місце проживання якого АДРЕСА_1 є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка постійно до дня смерті проживала за адресою: Російська федерація, Республіка Татарстан, м. Казань.

У відповідності до копії спадкової справи № 256/2022 року, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_2 позивач є єдиним спадкоємцем за законом.

Листом Шостої львівської державної нотаріальної контори від 08 липня 2022 року № 529/02-14, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини рекомендовано звернутись до суду з метою реалізації спадкових прав.

Відповідно ст.ст.1216, 1217, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як визначено ч.1 ст.1222, 1268 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї;

У ст.1269 ЦК України регламентовано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом ст.1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин.

У даній справі позивач покликається, що у зв`язку із проживанням матері, яка є особою похилого віку, на території російської федерації їх спілкування було утрудненим та здійснювалась шляхом листування. У жовтні 2021 року від представника адміністрації гуртожитку, де проживала матір, дізнався про її смерть, а засобами поштового зв`язку отримав свідоцтво про смерть тільки у листопаді 2021 року.

Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами у справі та показаннями свідка ОСОБА_3 (дружина позивача), яка приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань. Підстав піддавати сумніву чи правдивості такі показання суд не знаходить.

У відповідності до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Неодноразово продовжувався та діє до даного часу.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року з 24 лютого 2022 року на території держави було введено воєнний стан. Неодноразово продовжувався та діє до даного часу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов переконання, що конкретні обставини (причини) проживання спадкодавця та спадкоємця в різних країнах, запровадження карантинних обмежень та воєнного стану, у зв`язку з якими позивач пропустив строк для прийняття спадщини були: об`єктивними, адже не залежали від волі позивача; непереборними, оскільки не могли бути усунуті позивачем; носили для позивача характер істотних труднощів, оскільки унеможливлювали подачу ним заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк. Наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки останній втратить право на спадкування майна, яке залишилося після смерті матері (нерухоме майно, на половину квартири), а втрата спадкового майна будуть для нього занадто надмірним тягарем, і при цьому буде порушено баланс між інтересами держави, у даному випадку територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування, та фізичної особи.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (ст.1277 ЦК України).

Верховним Судом у постанові від 23 листопада 2022 року (справа № 543/459/21) зроблено висновок про те, що у спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідачами мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відомості про наявність інших спадкоємців відсутні, а тому Львівська міська рада є належним відповідачем за заявленими вимогами.

Водночас суд зауважує, що представником відповідача не наведено доводів на не надано доказів, які б стали правовою підставою для відмови у наданні позивачу додаткового строку.

З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками доказів, встановивши дійсні обставини справи суд дійшов висновку про задоволення позову. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць, з часу набрання рішенням законної сили,

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач: Львівська міська рада, , м. Львів, пл. Ринок, 1

третя особа Шоста львівська державна нотаріальна контора, , м. Львів, пр. Червоної Калини, 109

Повне рішення суду складено та підписано 13 березня 2023 року.

Суддя Г.О.Шашуріна