справа № 274/1487/23
провадження № 4-с/0274/8/23
УХВАЛА

Іменем України

23.03.2023 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,-

в с т а н о в и в :

09.03.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просить скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності, та накладений постановою державного виконавця ВДВС Бердичівського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №287962 від 27.01.2005, видавником якої є Міськрайонний відділ ДВС (номер запису про обтяження - 1643155), зареєстроване Бердичівською Державною нотаріальною конторою 31.01.2005 за №1643155.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що являється власником квартири АДРЕСА_1 . В грудні 2022 року вона вирішила продати належну їй ні праві приватної власності квартиру, для чого звернулася до приватного нотаріуса, який повідомив їй про те, що на належну їй квартиру АДРЕСА_1 державною виконавчою службою накладено арешт.

27.02.2023 року вона звернувся до Бердичівського відділу Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про зняття арешту нерухомого майна. Згідно повідомлення Бердичівського ВДВС від 03.03.2023, арешт на її квартиру накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бердичівського МРУЮ Булах Н.О. серії АА287962 від 27.01.2005 року. Матеріали виконавчого провадження знищенні по закінченню їх зберігання. Станом на 26.12.2022 року згідно відомостей АСВП відкритих виконавчих проваджень відносно неї у відділі на виконанні не перебуває, одночасно їй повідомлено, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2023 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду ( а.с.17).

23.03.2023 представником скаржниці адвокатом Ковальчуком А.О. на адресу Бердичівського міськрайонного суду скеровано клопотання про розгляд скарги без його участі та участі скаржниці. Зазначено, що скаргу підтримують повністю, просять її задовольнити.

Представник Бердичівського відділу Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, спрямував заяву про розгляд справи в його відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

Відповідно до ст. 447-448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Бердичівського МРУЮ Булах Н.О. серії АА 287962 від 27.01.2005 року накладено арешт на квартиру ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно відомостей КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" №433 від 24.11.2022 станом на 31.12.2012 р. згідно наявних даних паперових носіїв на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.09.1995 виданого Бердичівською КЕЧ (а.с.10).

Як вбачається з листа від 03.03.2023 № 7/6821 Бердичівський відділ Державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Бердичівського МРУЮ Булах Н.О. - АА 287962 від 27.01.2005 року. Надати детальну інформацію відділ ДВС щодо причини накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартира немає можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені по закінченню терміну їх зберігання. Станом на 26.12.2022 року згідно відомостей АСВП відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 у відділі на виконанні не перебуває. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) надано вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна ( коштів) боржника, тому в даному випадку арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.9, 6).

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.03.2023 №325266889 вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №287962, від 27.01.2005 року Міськрайонним відділом ДВС, державним виконавцем Булах Н.О., реєстраційний номер обтяження 1643155 (а.с.11).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо арешт майна накладено державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження №61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20).

Верховний Суд зауважує, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З наданих доказів вбачається, що станом на 26.12.2022 року згідно відомостей АСВП відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 у відділі на виконанні не перебуває.

Наслідки завершення виконавчого провадження на той час визначались ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону №606-ХІV від 21.04.1999), а саме: якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. (ч. 2 ст. 38).

Оскільки державним виконавцем при завершенні виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 не було дотримано зазначену вимогу Закону про скасування арешту, обтяження нерухомого майна продовжує існувати.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки порушення права власності ОСОБА_1 продовжує існувати, воно є триваючим. Отже право вимагати усунення такого порушення не може бути обмежено будь-яким строком, початок якого пов`язаний з моментом виникнення самого порушення.

Згідно довідки відділу ДВС Бердичівського МРУЮ від 02.11.2009 року неоплачених боргових зобов"язань відносно ОСОБА_1 на виконанні у відділі немає ( а.с.13).

Враховуючи те, що обмеження щодо нерухомого майна ОСОБА_1 продовжує діяти після спливу 18 років, незважаючи на відсутність відомостей про здійснення будь-яких виконавчих дій та відсутність вимог про погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що наявна спірна заборона не пов`язана з реальним забезпеченням зобов`язання.

Зазначені обставити свідчать про відсутність заборгованості ОСОБА_1 , а заборона відчуження майна є суттєвим втручанням у здійснення права власності на належне їй майно, яке порушує баланс між публічним і приватним інтересом, що є підставою для скасування такої заборони.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога про скасування арешту є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12 -13,76-81, 89, 258-259, 264-265, 268, 354-355, 447, 451 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП - НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця ВДВС Бердичівського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА№287962 від 27.01.2005 р., видавником якої є Міськрайонний Відділ державної виконавчої служби (номер запису про обтяження - 1643155), зареєстроване Бердичівською державною нотаріальною конторою 31.01.2005 року за № 1643155

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 28 березня 2023 року

Суддя: Т.М. Вдовиченко