Номер провадження: 22-ц/813/441/23
Справа № 497/1100/19
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Болградського районного суду Одеської області від 11 березня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ СК «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та майну потерпілого, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

24 липня 2019 року представник позивача Чаленко І.Д., який діє на підставі довіреності, звернувся до суду першої інстанції з позовом до МТСБУ, та просив суд першої інстанції: зобов`язати відповідача здійснити відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17 червня 2018 року за участю транспортного засобу «ВАЗ 21073», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Москвич 412», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 в розмірі 88 517,40 грн; зобов`язати відповідача здійснити відшкодування витрат на лікування ушкодження здоров`я отриманих внаслідок ДТП в розмірі 67132,11 грн; зобов`язати відповідача на підставі ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснити відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 3 356,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17 червня 2018 року приблизно о 08:45 годині, ОСОБА_2 знаходячись за кермом автомобіля «Москвич 412», р/н НОМЕР_2 , рухався по а/д Т1606 (Болград-Одеса), де на 13 км + 100 м (на заокругленій направо ділянці дороги) діючи в порушення правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого не справився з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «ВАЗ 21703», р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 від отриманих травм в результаті ДТП помер по дорозі в лікарню. Позивач по справі отримав численні тілесні ушкодження, у тому числі переломи кісток. Винуватець ДТП загинув, а тому позивач керуючись пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у встановлений законом строк звернувся з заявою до МТСБУ щодо надання необхідного пакету документів. Але відповідач відмовив позивачу у відшкодуванні шкоди, так як у Централізованій базі даних МТСБУ наявний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності по відношенню до транспортного засобу Москвич 412 д/н НОМЕР_2 , поліс №АМ/5852189, виданий страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та запропонував звернутися з заявою до цієї компанії. Але зазначений страховий поліс має відношення до ОСОБА_3 на якого і було зареєстровано право власності на транспортний засіб на момент скоєння ДТП ОСОБА_2 . Представник позивача вважав, що спричинену позивачу шкоду мав відшкодовувати саме ОСОБА_2 , але він загинув, тому в даному випадку згідно ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди законом покладено на МТСБУ, а відтак, рішення про відмову у відшкодуванні заподіяної шкоди є незаконним, тому просив стягнути зазначену суми.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до МТСБУ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ПрАТ СК «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та майну потерпілого, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність задоволено. Зобов`язано МТСБУ здійснити відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17 червня 2018 року за участю транспортного засобу «ВАЗ 21703», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Москвич 412», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 в розмірі 88 517,40 грн. Зобов`язано МТСБУ здійснити відшкодування витрат на лікування ушкодження здоров`я отриманих внаслідок ДТП в розмірі 116 530,46 грн. Зобов`язано МТСБУ здійснити відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 3 356,60 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі МТСБУ просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки, що МТСБУ є належним відповідачем у даній справі.

Короткий зміст відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив на апеляційну скаргу вмотивовано тим, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи та дійшов правильних висновків про задоволення позовних вимог.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року до серпня 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 14 березня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що власником автомобіля ВАЗ 21703, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.80).

Так, 17 червня 2018 року ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння о 08:45 годині, керуючи автомобілем «Москвич-412», реєстраційний номер НОМЕР_2 (який належить ОСОБА_3 ), здійснював рух по автодорозі Т 1606 (Болград- Одеса), від м. Болград в напрямку с. Каракурт при проїзді заокругленої ділянки дороги вліво на 13 км+100 метрів зазначеної автодороги, ОСОБА_2 був неуважним, рух керованого ним автомобіля постійно не контролював, обрав швидкість руху керованого ним автомобіля, допустив перетин автомобілем суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1., виїзд на яку заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв лобове зіткнення з зустрічним автомобілем «ВАЗ 21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , всі це данні було встановлено органом досудового слідства.

Це повідомлення було зареєстроване в ЄРДР №0000317 від 18 червня 2018 року за ч. 2 ст. 286 КК України, але в подальшому постановою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області Цоєвим Д.К. кримінальне провадження було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_2 (а.с.110-111). Даних про скасування цієї постанови суду першої інстанції надано не було, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2 .

Окрім цього з даної постанови вбачається, що потерпілому ОСОБА_4 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно полісу АМ №5852189 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Москвич, НОМЕР_2 була забезпечена у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», та як вбачається з цього полісу ОСОБА_3 застрахував відповідальність на страховий ліміт за шкоду заподіяну здоров`ю 200 000 грн, за шкоду заподіяну майну 100 000 грн, строк дії з 20 травня 2018 року до 19 травня 2019 року (а.с.115).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пояснили, що вищезазначений автомобіль належав ОСОБА_3 , але 04 жовтня 2017 року цей автомобіль у нього купив ОСОБА_5 , який в свою чергу продав автомобіль 15 червня 2018 року ОСОБА_6 за 10 000 грн. Також свідки пояснили, що автомобіль не переоформлювали, тому до цього часу цей автомобіль рахується за ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля Москвич, Г3878 ОД, а саме ОСОБА_2 не була забезпечене жодним договором страхування.

Визначаючи особу, яка повинна здійснити страхове відшкодування суд першої інстанції керувався наступним.

Правовий статус МТСБУ визначено в Законі «Про ОСЦПВВНТЗ». Так, за п. 39.1. ст. 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.

Згідно з п. 41.1. ст. 41 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим Законом визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що хоча на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Москвич 412», державний номерний знак НОМЕР_2 , був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», але особою яка застрахувала свою відповідальність є ОСОБА_3 , а дорожньо-транспортна подія сталася з вини ОСОБА_2 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння (що є підставою для регресного позову), під час ДТП свою відповідальність ОСОБА_2 не застрахував, під час ДТП він помер, а тому саме МТСБУ є відповідачем за цим позовом.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до пп. а п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що згідно полісу АМ №5852189 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Москвич, Г3878 ОД була забезпечена у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», та як вбачається з цього полісу ОСОБА_3 застрахував відповідальність на страховий ліміт за шкоду заподіяну здоров`ю 200 000 грн, за шкоду заподіяну майну 100 000 грн, строк дії з 20 травня 2018 року до 19 травня 2019 року (а.с.115).

Більше того, відповідно до змісту вищезазначеного полісу в графі особливі умови використання забезпеченого ТЗ до керування допущені особи з водійським стажем менше 3-х років та / або водійський стаж страхувальника менше 3-х років вказано так.

Станом на момент вчинення дорожньої транспортної пригоди власником автомобіля є ОСОБА_3 .

Отже, власник транспортного засобу, який заподіяв шкоду, застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому в даному випадку положеннями пп. а п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягають застосуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в полісі АМ №5852189 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» вірно зазначено номерний знак, а саме НОМЕР_2 , помилковим є посилання позивача, щодо зазначення номерного знака НОМЕР_3 .

Більше того, неналежний контроль ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за заповнення полісів, не впливає на права страхувальника за договором та не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди, завданій у результаті пошкодження автомобіля.

Зазначена обставина у силу вимог положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унеможливлює покладення на МТСБУ обов`язку щодо виплати страхового відшкодування у примусовому порядку.

У такому випадку позивач повинен був звертатись до суду з позовом саме до ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи.

Враховуючи те, що МТСБУ не є належним відповідачем у цій справі, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, та відповідно у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування має бути відмовлено саме з цієї підстави.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Окрім того, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК).

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового судового рішення по суті спору про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовну заяву подано особою з інвалідністю I групи, яка відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, та відмову в задоволенні позовних вимог повністю, судові витрати, понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України () за подачу апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 11 березня 2020 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ СК «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та майну потерпілого, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність відмовити.

Судові витрати, понесені Моторним (транспортним) страховим бюро України () за подачу апеляційної скарги у розмірі 3153,00 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 14 березня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк