ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5053/21
Провадження № 2/362/326/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Берковської Д. С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 09.09.2006 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , 2012 року народження. 12 лютого 2021 року шлюб було розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа № 362/4963/20).

У період шлюбу подружжям було придбано земельну ділянку площею 0,0982 га, кадастровий номер :12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2021 року власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 .

Обставина, стосовно єдиного власника нерухомості, привела до того, що позивач на теперішній час, позбавлена права повноцінно користуватися об`єктом, що є не припустимим і тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Також, зазначила, що постановою від 23 липня 2021 року було відкрито виконавче провадження №66256746 на підставі судового наказу «2-н/362/290/20 виданого 01.10.2020 року яким зобов`язано стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , 2012 р.н. у розмірі частки доходу боржника.

Згідно з Довідкою розрахунком від 13.09.2021 року за ОСОБА_2 склався борг за несплату аліментів у розмірі 30 187, 25 грн.

Зазначене дає підстави позивачу стверджувати, що батько неповнолітнього ухиляється від участі в утримані своєї дитини.

Факт реєстрації нерухомого майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Позивач вважає за необхідне звернутися до суду з вимогою про поділ спільного майна подружжя, для визначення за ним права власності на 2/3 частки земельної ділянки.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила визнати земельну ділянку площею 0,0982 га, кадастровий номер :12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 спільною власністю позивача і відповідача, визнавши за позивачем право власності на 2/3 частки зазначеної земельної ділянки, а за відповідачем на 1/3 частку цієї земельної ділянки. Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 6 552 грн, із яких: 1 552 грн судовий збір, 5 000 грн правнича допомога.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі(а.с. 50).

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті (а.с. 100).

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу без участі позивача та її представника. Також у клопотанні зазначила, що свої вимоги позивач підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити (а.с. 103).

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує та просить відмовити, враховуючи вимоги п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України (а.с. 105).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що з 09.09.2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2021 року (справа № 362/4963/20) було розірвано (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 9).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.04.2021 року, власником земельної ділянки, кадастровий номер :12:025:0035, площею 0,0982 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 (а.с. 10).

Із вказаної Інформації також вбачається, що державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку здійснено 22.12.2016. Підставою для державної реєстрації стало рішення Васильківської міської ради Київської області№06.27-16-VII від 28.10.2016, витяг з ДЗК, виданий 29.08.2016 Управлінням Держгеокадастру у Васильківському районі Київської області.

Відповідно до рішення Васильківської міської ради Київської області №06.27-16-VII від 28 жовтня 2016 року вирішено затвердити ОСОБА_2 проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . Передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку (кадастровий номер :12:025:0035) площею 0,0982 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 80).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що земельну ділянку (кадастровий номер :12:025:0035) площею 0,0982 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 , розглянувши звернення останнього у відповідностіз вимогами ст. ст. 118, 121 Земельного кодексу України.

Згідно з Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 232 653,55 грн (а.с. 11).

Відповідно до Звіту про оцінку земельної ділянки від 01.10.2021 року ринкова вартість земельної ділянки на дату оцінки складає 116 212,00 грн (а.с. 32-34, 37-42).

Також, судом встановлено, що постановою державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лось В.О. від 23 липня 2021 року відкрито виконавче провадження №66256746, на підставі судового наказу «2-н/362/290/20 виданого 01.10.2020 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки доходу боржника (а.с. 14).

Згідно з довідками-розрахунку від 13.09.2021 року та від 06.09.2022 року ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 30.08.2021 року становить 30 187,25 грн, а станом на 30.08.2022 року - 63 962,25 грн (а.с. 16-17, 95-96).

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з цим, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 20 липня 2022 року в справі № 703/2284/19 та від 08 квітня 2020 року в справі № 638/9020/14.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні норми містить ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 57 СК України (в редакції на час набуття відповідачем права власності на земельну ділянку) визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 ЗК України. Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) роз?яснено, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Так, ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя просила визнати земельну ділянку площею 0,0982 га, кадастровий номер :12:025:0035 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (далі земельна ділянка) спільною власністю позивача і відповідача, визнавши за позивачем право власності на 2/3 частки зазначеної земельної ділянки, а за відповідачем на 1/3 частку цієї земельної ділянки, посилаючись на те, що земельна ділянка була придбана подружжям в період шлюбу.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_2 .

Земельна ділянка ОСОБА_2 була передана у приватну власність безоплатно на підставі рішення Васильківської міської ради Київської області № 06.27-16-VII від 28 жовтня 2016 року, прийнятого у відповідності з вимогами ст. ст. 118, 121 Земельного кодексу України, якими визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок та норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Факт одержання відповідачем спірної земельної ділянки внаслідок безоплатної її приватизації, підтверджується наявними в справі доказами (а.с. 80).

Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка була набута ОСОБА_2 в результаті безоплатної передачі із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, а не придбана за спільні кошти чи у результаті спільної праці подружжя, відтак правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спірної земельної ділянки спільною власністю позивача і відповідача та визнання за позивачем права власності на частину цієї земельної ділянки, відсутні.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України і в зв?язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 57, 60, 63, 69, 70 СК України, статтями 4, 10-13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко