КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/696/2023
Справа 752/2251/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 січня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Шевченко Т.М. в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В лютому 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, просила визнати недійсним кредитний договір, укладений між нею та АТ «Альфа-Банк» в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій з застосуванням наслідків недійсності правочину, зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням визнання кредитного договору частково недійсним.

Позов мотивований тим, що між нею та банком була підписана заява-анкета, згідно з якою ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На сьогоднішній день АТ «Альфа-Банк» нарахував їй заборгованість, з якою вона не згодна, оскільки відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб вказана Публічна пропозиція разом з іншими документами складають єдиний документ - договір про банківське обслуговування фізичних осіб, тобто публічна пропозиція є обов`язковою складовою договору про надання банківських послуг. Разом із тим, такої пропозиції від банку вона не отримувала.

Вказувала, що акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії був підписаний лише Головою Правління АТ «Альфа-Банк», а сам факт надання вказаного акцепту до Публічної пропозиції не свідчить про беззаперечне ознайомлення клієнта з публічною пропозицією АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

Під час надання акцепту банк ні з якою публічною пропозицією на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб її не ознайомлював, також всупереч ст. 9, 11 Закону України «Про споживче кредитування» не надав їй інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначала, що відповідно до додатку № 4 «Кредитні картки фізичних осіб» до Публічної пропозиції, відкриття рахунку і отримання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії здійснюється на підставі договору, цього додатку № 4, а також укладеної між сторонами на підставі договору та цього додатку № 4 Угоди, яка містить суму кредиту, строк надання кредиту, тип кредиту, мету кредиту, розмір процентів, комісійних винагород, однак між нею та банком така угода не укладалася. Банк самостійно встановлював та змінював розмір кредитного ліміту. Публічною пропозицією АТ «Альфа-Банк» встановлено, що банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнта, однак ОСОБА_1 вона не підписувалась.

Зазначала, що відповідно до розрахунку заборгованості нею виплачено 55300 грн. на погашення заборгованості по кредитному договору. Крім того, Тарифи на видачу та обслуговування картки для фізичних осіб - клієнтів не містять підпису позичальника, отже Публічну пропозицію та Тарифи не можна вважати складовими частинами укладеного між нею та банком кредитного договору.

Вказувала, що наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили проценти за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Неповідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, покладає на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним кредитний договір в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину, переглянути суму заборгованості згідно внесених оплат, враховуючи неправомірно нараховану відсоткову та комісійну винагороди за кредитним договором.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на правову позицію Верховного Суду України в справі № 6-1746цс16, а саме, що положення п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Зазначала, що згідно оферти від 24 вересня 2019 року АТ «Альфа-Банк» була незаконно встановлена щомісячна процентна винагорода за користування кредитом та комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості.

Просила врахувати, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, нею систематично вносились платежі, починаючи з 20 листопада 2019 року по 28 вересня 2021 року було сплачено по кредиту 57400 грн., які не були враховані в оплату заборгованості, хоча сума ліміту згідно даного розрахунку складала 44000 грн. Нею були надмірно сплачені кошти в розмірі 13400 грн., але банк незаконно продовжує нараховувати відсотки, через що сума заборгованості не зменшується і становить 43486,79 грн.

Наводила зміст ст. 8, 42, 61 Конституції України, ст. 1, 3, 509, 549 ЦК України, п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року в справі № 112/2013, згідно якого участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Вважала, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ «Альфа-Банк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Зазначала, що АТ «Альфа-Банк» нараховує одночасно неустойку та штрафи за порушення виконання договору, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те ж саме порушення і заборонено законодавством, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду України.

Наголошувала, що суд першої інстанції не намагався оцінити всі наявні в матеріалах справи докази, а припустився припущення, щоб уникнути доказування чи спростування вищевказаних обставин.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені, 12 грудня 2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Залишаючи без задоволення позов ОСОБА_1 про визнання кредитного договору частково недійсним та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості, та прийшов до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності підстав для визнання умов договору несправедливими, а відтак і для визнання частково недійсним кредитного договору із відповідними наслідками.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що на а. с. 57 знаходиться копія анкети-заяви, підписаної ОСОБА_1 , про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» від 24 вересня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 підтверджує акцепт публічної пропозиції та укладення договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору, викладені на веб-сторінці банку www.alfabank.ua; підтверджує, що в день підписання цього акцепту отримала примірник договору та всіх додатків до нього, ознайомлена з положеннями законодавства України, що регулюють порядок відкриття, використання і закриття рахунків, а також надання та користування іншими послугами банку згідно з договором.

На а. с. 43 знаходиться копія паспорту споживчого кредиту, в якому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (ліміт кредиту 44000 грн., мета отримання кредиту споживчі цілі, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, максимальна сума кредиту 200000 грн.), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (фіксована процентна ставка 26 % річних), порядок повернення кредиту, додаткова інформація: пеня відсутня, штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки: 100 грн. в день виникнення прострочки, 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів; інші важливі правові аспекти (споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування»).

На а. с. 42 знаходиться копія оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24 вересня 2019 року, згідно якої підписанням цієї оферти/угоди своїм підписом ОСОБА_1 своїм підписом пропонує АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (Угода), яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між нею та банком (Договір). Зазначено умови угоди: тип та мета кредиту, умови обслуговування кредитної картки, умови надання кредитної лінії (ліміт кредитної лінії в розмірі 200000 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією 26 % річних), умови сплати платежів, визначених угодою/договором, інші умови (всі відносини між заявником та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, пропонує врегулювати договором, діюча редакція якого розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua); гарантії клієнта (підписанням оферти беззаперечно підтверджує, що попередньо ознайомлена у письмовій формі зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з інформацією, надання якої передбачено нормами Закону України «Про споживче кредитування» та нормативними актами НБУ; з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб). Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписанням банком Акцепту пропозиції на укладання Угоди та надання суми кредиту.

На а. с. 8 знаходиться копія акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якого АТ «Альфа-Банк» приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладання Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між банком та клієнтом; зазначено детальні умови Угоди: тип та мета кредиту, умови обслуговування кредитної картки, умови надання кредитної лінії (ліміт кредитної лінії в розмірі 200000 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією 26 % річних), умови сплати платежів, визначених угодою/договором, інші умови (сторони домовились, що всі відносини між клієнтом та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані угодою, регулюються договором, діюча редакція якого розміщена за електронною адресою www.alfabank.com.ua); гарантії банку.

На а. с. 44 знаходиться копія заяви (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 24 вересня 2019 року.

На а. с. 9 - 10 знаходиться копія виписки за рахунком НОМЕР_1 , в якій наведено перелік операцій і зазначено відомості про встановлення кредитного ліміту 44000 грн.

На а. с. 6 знаходиться копія листа АТ «Альфа-Банк» на ім`я ОСОБА_1 від 16 листопада 2021 року, яким на звернення позивача повідомлено, що 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 укладено договір № 631263715 та оформлено карту, відповідно до договору в АТ «Альфа-Банк» обліковується її рахунок НОМЕР_1 ; підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування свідчить, що заявник підтверджує ознайомлення зі змістом публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку, виявила бажання отримати банківський продукт та як наслідок, прийняти на себе права та обов`язки, зазначені в договорі; станом на 17 листопада 2021 року сума заборгованості становила 44573,70 грн. та складалась із заборгованості за готівкові операції 41808,45 грн., відсотків за готівкові операції 724,56 грн., суми простроченої заборгованості 2004,44 грн., відсотків за прострочену заборгованість 36,25 грн.

На а. с. 7 знаходиться наданий АТ «Альфа-Банк» розрахунок заборгованості за кредитним договором № 631263715, укладеним з ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 215, 217 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 зокрема, обґрунтовувала свої вимоги порушенням, на її думку, відповідачем її прав як споживача, зокрема, що надання акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки не може бути договором приєднання; публічну пропозицію АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб та додаток № 4 до вказаної пропозиції «кредитні картки фізичних осіб» не можна вважати складовою кредитною договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником; наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору, а саме процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів); неповідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, покладають на споживача невиправданий тягар з`ясування умов кредитного договору.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у новій редакції, яка набрала законної сили з 01 січня 2019 року, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і в подальшому - в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

10 червня 2017 року набрав законної сили Закон України «Про споживче кредитування», який відповідно до ст. 3 Закону регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ЦК України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування; 7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності); 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з паспорта споживчого кредиту (а. с. 43), ОСОБА_1 24 вересня 2019 року своїм підписом підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. У паспорті споживчого кредиту зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (ліміт кредиту 44000 грн., мета отримання кредиту споживчі цілі, строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору, максимальна сума кредиту 200000 грн.), інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (фіксована процентна ставка 26 % річних), порядок повернення кредиту, додаткова інформація: пеня відсутня, штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразово за кожний факт виникнення прострочки: 100 грн. в день виникнення прострочки, 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів; інші важливі правові аспекти (споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування»).

Підписавши паспорт споживчого кредиту від 24 вересня 2019 року, в якому визначено умови кредитування, ОСОБА_1 погодилася на укладення оспорюваного кредитного договору на визначених і погоджених сторонами умовах.

Крім того, 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 направила АТ «Альфа-Банк» оферту (пропозицію) на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій нею зазначені обрані умови кредитування а АТ «Альфа-Банк» направив відповідь про прийняття цієї пропозиції (акцепт), в якій зазначені такі ж самі умови кредитування та наведено застереження, що угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту (а. с. 8, 42).

Таким чином, встановивши, що вимоги Закону України «Про споживче кредитування» про надання споживачу інформації перед укладенням кредитним договором відповідачем належно виконані, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконувала його, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов кредитування та уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, при цьому ознак для кваліфікації умов договору несправедливими судом не встановлено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору частково недійсним та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, як недоведеного та необґрунтованого.

Враховуючи вищевикладене, та оскільки позивачем не доведено, що наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором не відповідає умовам кредитного договору, погодженим сторонами 24 вересня 2019 року в паспорті споживчого кредиту, оферті та акцепті, апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи апеляційної скарги, що позивачем було надмірно сплачено кошти у розмірі 13400 грн., однак банк не врахував в оплату заборгованості 57400 грн. та продовжує нараховувати відсотки, в зв`язку з чим сума заборгованості не зменшується і становить 43486,79 грн.

Апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на правову позицію Верховного Суду України в справі № 6-1746цс16, в якій викладено тлумачення щодо застосування ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин між кредитодавцем та позичальником, що виникають як під час укладення, так і виконання договору про надання споживчого кредиту, з огляду на те, що стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» (набрав чинності 10 червня 2017 року), не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки на момент укладення спірного договору діяла інша правова норма, яка підлягає застосуванню. Тобто вказані посилання заявника фактично зводяться до помилкового тлумачення правових норм, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи наведене, апеляційний суд також відхиляє як безпідставні, такі, що ґрунтуються на нормах матеріального права, які втратили чинність, доводи апеляційної скарги, що при укладенні договору АТ «Альфа-Банк» не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Доводи апеляційної скарги, що 24 вересня 2019 року АТ «Альфа-Банк» була незаконно встановлена щомісячна процентна винагорода за користування кредитом та комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості, є необґрунтованими, не конкретизують, в чому саме, на думку ОСОБА_1 , полягає незаконність цих умов кредитного договору, суперечать положенням ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до якої банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги, а також п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого проценти за користування кредитом та комісії відносяться до загальних витрат за споживчим кредитом.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що визнання недійсними умов кредитного договору щодо встановлення відповідачем комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості не було предметом даного позову під час його розгляду судом першої інстанції, дані обставини судом першої інстанції не встановлювалися і не оцінювалися і вперше зазначені ОСОБА_1 лише в апеляційній скарзі, а відтак не відносяться до предмету апеляційного перегляду.

Не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо одночасного нарахування банком неустойки та штрафів за порушення виконання договору. Як вбачається із паспорту споживчого кредиту, пеня не встановлюється, а розмір та умови нарахування штрафу за прострочення внесення суми мінімального платежу детально зазначені у розділі 6 «Додаткова інформація»: одноразово за кожний факт виникнення прострочки 100 грн. в день виникнення прострочки, 300 грн. в разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів.

Крім того, оцінюючи доводи апеляційної скарги в цілому, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Споживач не зобов`язаний сплачувати будь-які інші платежі у зв`язку з відмовою від договору про споживчий кредит.

Таким чином, позивач мала передбачену законом можливість після підписання кредитного договору протягом тривалого строку детально оцінити його умови та в разі необхідності відмовитися від кредитного договору, однак вказаною можливістю на власний розсуд не скористалася і з вересня 2019 року виконувала умови договору, не маючи до них заперечень.

Наведення позивачем в апеляційній скарзі змісту зміст ст. 8, 42, 61 Конституції України, ст. 1, 3, 509, 549 ЦК України, п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року в справі № 112/2013, без зазначення, яким чином, на думку позивача, судом першої інстанції було неправильно застосовано чи не застосовано вказані норми матеріального права, є необґрунтованим та саме по собі не становить підставу для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.