Номер провадження: 22-ц/813/5695/23
Справа № 508/181/23
Головуючий у першій інстанції Горобець В. Л.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Юлія Сергіївна,

на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича, стягувач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського районного суду Одеської області зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання на рішення приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича.

В обґрунтування скарги зазначила, що 10.03.2023 року ОСОБА_1 прийшло повідомлення від банківської установи про накладення арешту на рахунки відкриті на її ім`я. Згідно з інформацією банку арешт було накладено постановою приватного виконавця Цинєва В.О. від 10.03.2023 року в межах виконавчого провадження № 71260825 від 10.03.2023 року на підставі виконавчого листа № 2-209/2010 виданого 26.05.2010 року Миколаївським районним судом Одеської області. В подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О., за результатами розгляду заяви АТ «Ощадбанк» про примусове виконання була прийнята постанова від 10.03.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 71260825. Сума стягнення по виконавчому листу становить 112 763,09 грн. Крім вказаних постанов, приватним виконавцем Цинєвим В.О. було прийнято ряд інших постанов від 10.03.2023 року в межах виконавчого провадження № 71260825, а саме: - про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі - 11 276,30 грн; -про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі - 469,00 грн; -про звернення стягнення на майно боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124 508,39 грн; -про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 124 508,39 грн; -про арешт майна боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124 508,39 грн.

Крім того, направлено до АТ "Ощадбанк", ПАТ "МТБ БАНК", АТ "ПУМБ" повідомлення-запит № 1792 від 10.03.2023 року про надання інформації про номери відкритих рахунків зазначивши їх у відповіді, про точну суму залишку коштів на конкретному рахунку на дату прийняття постанови до виконання, про арешт коштів, про наявність інших обтяжень та за якими виконавчими документами, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника ОСОБА_1 .

Скаржник зазначила, що рішенням про відкриття виконавчого провадження від 10.03.2023 року та послідуючими рішеннями в межах відкритого виконавчого провадження № 71260825 приватний виконавець Цинєв В.О. порушив її права та свободи.

Просила суд визнати рішення приватного виконавця Цинєва В.О. в межах виконавчого провадження № 71260825 неправомірними та зобов`язати приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича їх скасувати, а саме: -Постанову від 10.03.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 71260825; -Постанову від 10.03.2023 року про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 124508,39грн; -Постанову від 10.03.2023 року про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 124508,39грн; -Постанову від 10.03.2023 року про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі - 11 276,30 грн; -Постанову від 10.03.2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі - 469,00 грн.; -Постанову від 10.03.2023 року про звернення стягнення на майно боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124508,39грн.; -Постанову від 10.03.2023 року про арешт майна боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124 508,39 грн.; -Повідомлення-запит № 1792 від 10.03.2023 року про надання інформації про номери відкритих рахунків зазначивши їх у відповіді, про точну суму залишку коштів на конкретному рахунку на дату прийняття постанови до виконання, про арешт коштів, про наявність інших обтяжень та за якими виконавчими документами, про зупинення видаткових операцій на рахунках боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); -Платіжну вимогу № 71260825 від 10.03.2023 року на суму 124 508,39 грн.

22.03.2023 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Овсепян Ю.С. подано до Миколаївського районного суду Одеської областіуточнення до скарги в яких скаржник просила також зобов`язати приватного виконавця Цинєва В.О. стягнуті кошти, з рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 , в межах виконавчого провадження № 71260825 від 10.03.2023 року, повернути.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року постановлено в задоволенні скарги з уточненнями ОСОБА_1 , на дії/бездіяльність органу примусового виконання на рішення приватного виконавця Цинєва Віталія Олександровича, стягувач Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» - відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Ю.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконавчий лист № 2-209/2010 виданий 26.05.2010 року Миколаївським районним судом Одеської області не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки філія AT «Ощадбанк» не може бути зазначена у виконавчому листі, як стягувач, тому що не являється юридичною особою. Також у виконавчому провадженні не внесені зміни щодо найменування стягувача.

Вказує, що стягувачем пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки строк пред`явлення виконавчого листа №2-209/2010 виданого 26.05.2010 року закінчився 26.12.2015 року.

Також вказує, що оскільки, банк пред`явив, а суд визнав кредиторську вимогу до банкрута - ПП «Мрія», яка ґрунтується на стягненні, де ОСОБА_1 - солідарний боржник, то така вимога одночасно не може бути пред`явлена до ОСОБА_1 шляхом відкриття окремого виконавчого провадження, до затвердження звіту у справі про банкрутство, так як до того моменту не можливо об`єктивно встановити, в якому розмірі задоволені вимоги кредитора в справі про банкрутство по даному виконавчому листу.

Зазначає, що під час дії воєнного стану припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, отже, звернення стягнення на єдиний дохід ОСОБА_1 та накладення арешту на кошти боржника в період воєнного стану суперечать Закону України «Про виконавче провадження».

Рух справи

13.04.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Юлія Сергіївна, на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2023 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Кутурланова О.В. - головуючий суддя, судді: Приходько Л.А., Бездрабко В.О.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 18.04.2023 року відкрив апеляційне провадження та ухвалою від 10.05.2023 року призначив справу до розгляду.

Рішенням № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року Вища рада правосуддя достроково закінчила відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду, зокрема суддів Кутурланової О.В., Приходько Л.А., Бездрабко В.О.

Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2023 року та 21.06.2023 в даній справі визначено склад колегії суддів: Карташов О.Ю. - головуючий суддя, судді: Коновалова В.А., Стахова Н.В.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Приватний виконавець Цинєв В.О. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні, представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Овсепян Ю.С. надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримала, зазначивши при цьому, що ухвала суду першої інстанції є помилковою, а також прийнятим з порушенням норм процесуального права.

Представник Приватного виконавця Цинєва В.О., адвокат Зауліна О.Г. та представник АТ «Державний ощадний банк України» адвокат Гортолум В.С., надала пояснення, в яких зазначила, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 08.03.2023 року стягувач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича на підставі виконавчого листа № 2-209/2010 від 26.05.2010 року виданого Миколаївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 253085,47 гривень (т. 1, а.с. 134-135).

На підставі виконавчого листа № 2-209/2010 виданого 26.05.2010 року Миколаївським районним судом Одеської області, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем, за результатами розгляду заяви АТ «Ощадбанк» про примусове виконання була прийнята постанова від 10.03.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 71260825. Сума стягнення по виконавчому листу становить 112 763,09 гривень (т. 1, ас. 23-24).

В межах виконавчого провадження № 71260825 від 10.03.2023 року були прийняті постанови приватним виконавцем Цинєвим В.О. про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі - 11 276,30 гривень, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі - 469,00 гривень, про звернення стягнення на майно боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124 508,39 гривень, про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 124 508,39 гривень, про арешт майна боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 124 508,39 гривень (т. 1, а.с. 25-34).

Постановою Господарського суду Одеської області від 08.11.2010 року Приватне підприємство «Мрія» визнано банкрутом у відповідності зі ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. ( Т. 1, а.с. 38-40).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.06.2011р. про затвердження реєстру вимог кредиторів ПП «Мрія» у справі №32/110-10-3458 судом розглянуто та визнано грошові вимоги кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів ПП «Мрія» ( Т. 1, а.с. 41-44).

Кредиторські вимоги АТ «Ощадбанк» до ПП «Мрія», які визнані Господарським судом Одеської області та внесені до реєстру вимог кредиторів ПП «Мрія» ґрунтується в тому числі на підставі виконавчого листа № 2-209/2010 виданого 26.05.2010 року Миколаївським районним судом Одеської області.

Сума заявлених банком кредиторських вимог до ПП «Мрія» заявлена на всю суму стягнення по виконавчому листу.

25.05.2010 набрало законної сили рішення Миколаївського районного суду Одеської області по справі №2-209/2010 за позовом прокурора в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України», яким стягнуто на користь AT «Ощадбанк» солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредиту у розмірі 253085,47 гривень.

При розгляді справи ОСОБА_1 визнала вимогу банку у повному обсягу.

На виконавчому документі наявна відмітка виконавця від 25.12.2012 року, що залишок боргу за виконавчим документом складає 112763,09 гривень.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (частина третя статті 451 ЦПК України).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що переглядається, встановивши відсутність з боку приватного виконавця неправомірних дій в межах виконавчого провадження № 71260825 від 10.03.2023 року, будь-яких фактів, які вказували б на порушення приватним виконавцем прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні скарги.

Так, відповідно до частин 2, 5 статті 543 Цивільного Кодексу України, суд слушно не прийняв до уваги посилання боржника на виконання обов`язків лише ПП «Мрія», оскільки всі боржники визначені рішенням суду відповідають у солідарному порядку до повного виконання зобов`язань, не зважаючи на смерть одного з боржників, його ліквідацію та вочевидь відкриття відносно одного з них справи про банкрутство, кінцева мета - своєчасне виконання рішення суду.

Також, суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги і твердження ОСОБА_1 , щодо відсутності у неї зобов`язань за виконавчим листом № 2-209/2010 року.

Відповідно до частини 4 статті 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

ОСОБА_1 не було надано суду будь-якої інформації щодо задоволення вимог стягувача по виконавчому листу № 2-209/2010 у справі про банкрутство ПП «Мрія» та будь-яких доказів, що після реалізації ліквідатором ПП «Мрія» майна, кошти перераховано саме за даним рішенням суду, оскільки в ухвалі Господарського суду Одеської області від 03.06.2011 по справі №32/110-10-3458 зазначено, що є і інші вимоги до ПП «Мрія» від AT «Ощадбанк» за іншими кредитними договорами, та після реалізації майна кошти спрямовані на сплату заборгованості за іншими кредитними договорами.

Щодо посилання ОСОБА_1 у скарзі на порушення виконавцем строків передбачених ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», місцевий суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до частини 2 статті і 2 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до частини 5 статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Судом встановлено, що 10.03.2023 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 71260825 про стягнення залишку боргу 112763,09 гривень з виконання виконавчого листа № 2-209/2010 де боржником визначено ОСОБА_1 .

На виконавчому документі наявна відмітка Березівського відділу державної виконавчої служби у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.02.2023 року про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись статтею 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, суд дійшов правильного висновку, що строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого документу становить до 14.02.2026 року, таким чином, виконавче провадження було відкрито виконавцем у межах строку пред`явлення виконавчого документу.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду, щодо неспроможності доводів скарги, що приватним виконавцем Цинєвим В.О. виконавче провадження № 71260825 від 10.03.2023 року відкрите на підставі заяви стягувача, який не є стягувачем за виконавчим листом.

Встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 2-209/2010 року виданого Миколаївським районним судом Одеської області від 25.05.2010 року стягувачем є ВАТ «Державний ощадний банк України» смт. Миколаївка, вул. Калініна, 60 Одеська область. МФО 388175, ЄДРПОУ 0276364. р/р НОМЕР_2 .

Заяву про відкриття виконавчого провадження подано АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України №568 від 05.06.2019 змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. N 261 затверджено статут акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який є у відкритому доступі.

Відповідно до пункту 36 статуту, у редакції на момент винесення рішення суду, філії, територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва Банку не є юридичними особами і діють від імені Банку на підставі положень про них.

Таким чином, філії, в тому числі і Миколаївська з кодом , Одеська з кодом не є окремими юридичними особами та діють від імені AT «Державний ощадний банк України» з кодом , тобто стягувачем є одна й таж юридична особа.

Відповідно до частини 2 статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини 3 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Так, при вирішені скарги в частині незгоди ОСОБА_1 з накладенням арештів на рахунки боржника,судом застосована релевантна практика Верховного Суду.

Відповідно до висновків Верховний Суду у складі колегії суддів Третьої судової палата Касаційного цивільного суду викладених в ухвалі по справі № 367/8061/21:

Отже, судове рішення є обов'язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державний або приватний виконавець здійснює його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-V1II встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 сформувала висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404- VIII, яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника юридичної особи, фізичної особи-підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також, за висновками Великої Палати Верховного Суду у згаданій постанові виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404- VIII).

Верховний Суд у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 712/9660/20 вважав, що аналогічний підхід повинен застосовуватися і під час виконання судових рішень при зверненні стягнення на кошти боржників-фізичних осіб, а саме: перевірка режиму використання рахунків, а також походження коштів (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати тощо) здійснюється банківською чи фінансовою установою, та в разі знаходження на рахунку коштів, на які заборонено звернення стягнення, або коштів, щодо яких законом визначено обмеження щодо стягнення, накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404- VIII (постанова Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 2-812/11).

Встановлено, що 10.03.2023 (в день відкриття виконавчого провадження) приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження 124508,39 гривень та надіслано на виконання до банківських установ, в тому числі до АТ КБ «Приватбапк» та до AT «Універсал банк». В зазначеній постанові вказано застереження про накладення арешту на всі кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для виконання приватним виконавцем дій, щодо арешту коштів та надсилання вимог про списання коштів.

А також, до обґрунтованого висновку, що звернення стягнення боргу фізичної особи на кошти, які належать боржнику, в тому числі і як суб`єкту підприємницької діяльності, відповідає вимогам цивільного права та порядку виконавчого провадження.

При цьому, свої висновки суд обґрунтував відповідно до положень ст. 52, 325 ЦК Українита застосував висновок викладений у постанові Верховного Суду по справі №723/3410/15-ц.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Овсепян Юлія Сергіївна,залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Н.В. Стахова