КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/410/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року місто Київ

справа № 752/18404/21

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання -Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шевченко Т.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь:

16020,31 грн. - основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги;

1794,73 грн. - інфляційні втрати;

924,18 грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до рішення ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол №28 від 04 липня 2014 року) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр».

Вказував, що позивач відповідно до акту приймання-передачі будинку був виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у вказаному будинку.

Зазначав, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Зауважував, що 20 січня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір №7/14-29 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно розрахунку заборгованості по особистому рахунку № НОМЕР_1 відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири АДРЕСА_3 , станом на 15 червня 2021року у ОСОБА_1 існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 8309,71 грн.

Посилався на те, що ОСОБА_1 є також власником квартири АДРЕСА_4 .

Вказував, що між позивачем та відповідачем був укладений договір №7/14-47 від 20 січня 2016 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Зазначав, що згідно розрахунку заборгованості по особистому рахунку № НОМЕР_2 відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири АДРЕСА_5 станом на 07 липня 2021 року у ОСОБА_1 по вказаній квартирі існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 7710,60 грн.

Позивач вказував, що на даний час заборгованість відповідачем не сплачена та завдає збитків товариству, у зв`язку з чим позивач просив також стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми заборгованості.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року позов ТОВ «Перший український експертний центр» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 16020,31 грн., інфляційні втрати в розмірі 1794,73 грн., 3% річних в розмірі 924,18 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ТОВ «Перший український експертний центр» відмовити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що 02 серпня 2021 року суд першої інстанції прийняв з порушенням норм процесуального права ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та не визначив у ній дату, час та місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Вказував, що з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з даним позовом в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України з вимогою стягнути з відповідача заборгованість, який має на праві приватної власності квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_6 . В даній ситуації позивач посилався на те, що йому невідоме місце реєстрації проживання або перебування відповідача.

Зазначав, що суд першої інстанції, отримавши від відповідного органу реєстрації місця проживання особиінформацію про те, що відповідач проживає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_7 , що за територіальною підсудністю належить до Броварського міськрайонного суду, не надіслав справу за територіальною підсудністю.

Зауважував, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про час і місце судового засідання та розглянув справу у його відсутність.

Посилався на те, що суд першої інстанції помилково застосував норми матеріального права в частині наявності у ПАТ «Київміськбуд» права на управління багатоквартирним будинком, зокрема передачі його ТОВ «Перший український експертний центр» з метою надання співвласникам будинку житлово-комунальних послуг.

Вказував, що він не укладав з позивачем договір №7/14-29 та договір №7/14-47. У наданих до суду копіях зазначених договорів проставлений підпис іншої особи.

Зазначав, що він ніколи не отримував від позивача послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; не отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги.

Зауважував, що враховуючи, що він не знав про існування позивача, а тому не міг до нього звернутись з будь-якою заявою, зокрема, відмовитись від отримання житлово-комунальних послуг, яких не отримував, чи скласти щодо позивача акт про неякісні послуги.

Посилався на те, що до позовної заяви додаються копії документів, які умовно можна розділити на три типи: оригінали документів, які підписані неналежними особами; копії документів, які завірені з порушенням порядку, визначеного законодавством України; копії документів, які не завірені повноважними особами.

24 грудня 2021 року від представника позивача до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі на електронну пошту.

Виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Однак при ухваленні рішення судом першої інстанції не було дотримано норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст.178 ЦПК України - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відповідачу ОСОБА_1 на адресу, яка зазначена у позовній заяві: АДРЕСА_6 було направлено копію ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 02 серпня 2021 року та копію позовної заяви з додатками. Однак, конверт повернувся на адресу суду без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній» (т.1 а.с.195).

Відповідно до абзацу 2 частини першої та шостої статті 187 ЦПК України, якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2021 року Голосіївським районним судом міста Києва направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

З відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області від 09 серпня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 .

Доказів про те, що суд першої інстанції повідомляв відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи у суді першої інстанції за адресою його реєстрації: АДРЕСА_8 матеріали справи не містять.

А відтак, судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто без належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 , що є безумовною підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що позов ТОВ «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіпідлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, який набув чинності 09 листопада 2017 року споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У статті 5 Закону №2189-VIII визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Статтею 10 зазначеного Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вимог ст.ст.66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол №28 від 04 липня 2014 року), житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр».

Відповідно до акту прийому-передачі від 16 лютого 2015 року ТОВ «Перший український експертний центр» прийняв житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на подальшу експлуатацію та обслуговування.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_9 , що підтверджується свідоцтвами про право власності від 11 вересня 2015 року, виданими Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

20 січня 2016 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та ОСОБА_1 були укладені договори №7/14-29 та №7/14-47 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У п.1 вказаних договорів сторони погодили, що предметом договорів є забезпечення виконання виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового будинку квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_9 . Споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договорами.

Відповідно до договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 27 червня 2018 року ТОВ «Перший український експертний центр» було обране управителем будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3 договору передбачено, що послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання місць загального користування та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем ( крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладання індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного.

Згідно розрахунку заборгованості б/н від 15 червня 2021 року по квартирі АДРЕСА_10 станом на 15 червня 2021 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 8309,71 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 07 липня 2021 року по квартирі АДРЕСА_9 станом на 07 липня 2021 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 7710,60 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказував на те, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг по квартирах АДРЕСА_3 , АДРЕСА_9 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у загальному розмірі 16020,31 грн.

ОСОБА_1 , заперечуючи проти позову, в апеляційній скарзі вказував на те, що він не укладав з позивачем договір №7/14-29 та договір №7/14-47. У наданих до суду копіях зазначених договорів проставлений підпис іншої особи.

На підтвердження своїх заперечень та вимог апеляційної скарги відповідач у суді апеляційної інстанції заявив клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення почеркознавчої експертизи задоволено.

Призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідному інституту судових експертиз, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Поставлено перед експертами наступні питання:

чи виконано підпис на сторінці 2 у двох примірниках договорів №7/14-29 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 20 січня 2016 року, проставлений в графі споживач ОСОБА_1 - ОСОБА_1 чи іншою особою?;

чи виконано підпис на сторінці 2 у двох примірниках договорів №7/14-47 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 20 січня 2016 року, проставлений в графі споживач ОСОБА_1 - ОСОБА_1 чи іншою особою?.

09 червня 2022 року справа №752/18404/21 надійшла до Київського науково-дослідному інституту судових експертиз.

На адресу Київського апеляційного суду 23 червня 2022 надійшов лист з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №15746/15747/22-32про необхідність оплатити вартість судової експертизи у розмірі 10004,81 грн.

Київським апеляційним судом на адресу ОСОБА_1 було направлено для виконання копію листа КНДІСЕ №15746/15747/22-32 про необхідність здійснення останнім оплати за проведення почеркознавчої експертизи в розмірі 10004,81 грн. відповідно до рахунку №1147 від 16 червня 2022 року. Конверт з листом повернувся на адресу апеляційного суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

20 жовтня 2022 року з Київського науково-дослідному інституту судових експертиз повернулася цивільна справа №752/18404/21 з повідомленням про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи у даній справі, у зв`язку з несплатою вартості експертизи.

Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оскільки ОСОБА_1 фактично ухилився від участі в експертизі, а відтак колегія суддів вважає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів, що підписи на договорах №7/14-29 та №7/14-47 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 20 січня 2016 року виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу по квартирах АДРЕСА_3 , АДРЕСА_9 надавалися позивачем послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території та ОСОБА_1 приймав їх, оскільки в матеріалах справи відсутні акти-претензії або заяви про повідомлення відповідачем виконавця послуг щодо неналежної якості послуг або про їх відсутність.

А відтак посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач ніколи не отримував від позивача послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та не отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування по сплаті житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося позивачем відповідно до вимог чинного законодавства на підставі тарифу погодженого співвласниками будинку.

Позивач ТОВ «Перший український експертний центр» належним чином виконував свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, проте відповідач належним чином не виконує свої обов`язки по оплаті наданих йомужитлово-комунальних послуг, що і призвело до утворення заборгованості.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення звідповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 16020,31 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів щодо надання ним послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Перший український експертний центр» на підтвердження своїх позовних вимог надав копії: актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт; договору №2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01 жовтня 2012 pоку; договору №47 на комплекс робіт зтехнічного обслуговування ліфтів від 01 жовтня 2012 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач також просив стягнути з відповідача інфляційній втрати у розмірі 1794,73 грн. та 3% річних у розмірі 924,18 грн.

Згідно зч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.

Розрахунок інфляційних втрат обчислюється за такою формулою: IV=(S*I/ 100 - S) * Q/ DM, де S- сума заборгованості, I - індекс інфляції, Q - кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.

Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q- кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, наданих позивачем, колегія суддів погоджується з ними.

Таким чином, ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» підлягають стягненню інфляційні втрати у загальному розмірі 1794,73 грн. та 3% річних у загальному розмірі 924,18 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», , місцезнаходження: місто Київ, вул. Саперне поле, 14/55, офіс 1004 заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 16020 грн. 31 коп., інфляційні втрати у розмірі 1794 грн. 73 коп., 3% річних у розмірі 924 грн. 18 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: