Справа № 303/7383/22
номер рядка стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.

Позовні вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_2 та АТ КБ «ІІриватБанк» 28.01.2008 року укладено договір про надання кредиту № К009-08Ф. Відповідно до умов даного договору Банк зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком до 27.01.2011 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в порядку і строки, передбачені договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 28.01.2008 року було укладено договір поруки № 2. Згідно з умовами вказаного договору поручитель зобов`язався нести відповідальність перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з вищезазначеного кредитного договору № К009-08Ф від 28.01.2008 року в повному обсязі.

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором між АТ КБ «ІІриватБанк» та ОСОБА_1 28.01.2008 року було укладено договір поруки № 1. Згідно з умовами вказаного договору поручитель зобов`язався нести відповідальність нести перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з вищезазначеного кредитного договору № К009-08Ф від 28.01.2008 року в повному обсязі.

30 січня 2009 року між відповідачем та ОСОБА_1 підписано додаткову угоду № 1 до договору поруки від 28.01.2008 року про погодження зміни відсоткової ставки за основним зобов`язанням, що в свою чергу впливає на обсяг відповідальності поручителя.

Зазначає, що нещодавно він звернувся до відділення AT КБ «ПриватБанк» у місті Мукачеві з приводу відкриття платіжної картки. В процесі оформлення відповідної заяви та перевірки його даних було з`ясовано, що за вищевказаним договором поруки № 1 від 28.01.2008 року за ним рахується заборгованість в розмірі 1 238 427,15 доларів США, що в національній становить 3 623 0062 грн. 43 коп.

Вважає, що вказана за ним заборгованість за договором поруки є безпідставною та неправомірною, виходячи із наступного. Кредитні кошти надавалися ОСОБА_2 в строкове платне користування на строк до 27.01.2011 року (п.7.1. розділу 7 кредитного договору № К009-08Ф від 28.01.2008 року). Це є строк дії основного зобов`язання забезпеченого порукою. В зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 червня 2009 року звернулося до Мукачівського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 , поручителя ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно 928 441,00 грн. суми заборгованості по основному зобов`язанню.

Посилається, що такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом (ч. 2 статті 1050 Цивільного Кодексу України).

В подальшому, ухвалою суду 24 липня 2012 року позовну заяву закритого акціонерного товариства Комерціний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення 928441,00 грн. боргу та судових витрат залишено без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати припиненою поруку.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14.11.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст.279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Представник відповідача Акціонерного товариство комерційний банк «Приватбанк» 12.12.2022 року подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою. Посилється на те, що 28.01.2008 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ІІриватБанк» укладено договір про надання кредиту № К009-08Ф. Відповідно до умов даного договору Банк зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком до 27.01.2011 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в порядку і строки, передбачені договором. Також зобов`язання за вказаним кредитним договором № К009-08/Ф забезпечено договорами поруки.

У зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанку у лютому 2012 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012 року позовні вимоги банку задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 2 588 359,50 грн. та судові витрати. Зазначає, оскільки рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012 року набуло законної сили, а тому є таким, що підлягає виконанню. Відтак підстав для визнання поруки припиненою не має.

10.01.2023 року позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що заперечення відповідача є необґрунтованими. Зазначає, що заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012 року скасоване, а відтак не набуло законної сили. В подальшому, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.12.2012 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» до ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Відтак обставини, вказані у відзиві не відповідають дійсності. Враховуючи вказане, просить позов задоволити.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та АТ КБ «ІІриватБанк» 28.01.2008 року укладено договір про надання кредиту № К009-08/Ф. Відповідно до умов даного договору Банк зобов`язався надати позивачу кредит у розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком до 27.01.2011 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в порядку і строки, передбачені договором (а.с.9-13)

30.01.2009 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ІІриватБанк» укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту № К009-08/Ф (а.с. 14).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за даним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 28.01.2008 року було укладено договір поруки № 2. Згідно з умовами вказаного договору поручитель зобов`язався нести відповідальність перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з вищезазначеного кредитного договору № К009-08/Ф від 28.01.2008 року в повному обсязі (а.с.15-16).

30.01.2009 року між ОСОБА_3 та АТ КБ «ІІриватБанк» укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки від 28.01.2008 року № К009-08/Ф (а.с. 14).

Також, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором між АТ КБ «ІІриватБанк» та ОСОБА_1 28.01.2008 року було укладено договір поруки № 1. Згідно з умовами вказаного договору поручитель зобов`язався нести відповідальність нести перед кредитором за невиконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з вищезазначеного кредитного договору № К009-08/Ф від 28.01.2008 року в повному обсязі (а.с.17).

30 січня 2009 року між відповідачем та ОСОБА_1 , підписано додаткову угоду № 1 до договору поруки від 28.01.2008 року про погодження зміни відсоткової ставки за основним зобов`язанням, що в свою чергу впливає на обсяг відповідальності поручителя. Також, в угоді зазначено строк виконання зобов`язання за кредитним договором, до 27.11.2011 року (а.с. 18).

Згідно із довідкою АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість ОСОБА_1 за договором поруки станом на 28.03.2022 року становить 1 238 427,15 доларів США (а.с.19)

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Мукачівського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно 928 441,00 грн. заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02.07.2009 року відкрито провадження у справі № 2-2203/09 (а.с. 23).

Відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 24.07.2012 року позовну заяву закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу залишено без розгляду. Ухвала набула законної сили 31.07.2012 року (а.с. 24).

Також судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку» задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 2 588 359,50 грн. та судові витрати (а.с. 58).

В подальшому ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2012 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012 року у справі № 2/0417/2040/2012 скасовано та призначено для розгляду (а.с.90).

Відповідно до ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.12.2012 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанку» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Ухвала набула законної сили 02.01.2013 року (а.с. 91).

Відповідно до ч. 4. ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (станом на 28.01.2008 року) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Фактичний аналіз змісту частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин свідчить про те, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах шестимісячного строку, який слід обчислювати з: - моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами); або - з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України; або - з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, та полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором.

Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов`язання за договором поруки у зв`язку з припиненням такого зобов`язання поручителя.

Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, припиняє поруку за умови, що кредитор не пред`явить вимоги до поручителя. У випадку, якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов`язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання у повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що внаслідок порушення боржником виконання зобов`язань за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» в червні 2009 року пред`явило вимогу до боржника і поручителів про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов`язаних з ним платежів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовам кредитного договору й договорів поруки. Вказане підтверджується ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 02.07.2009 року (а.с.23).

Відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 24.07.2012 року позовну заяву закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу залишено без розгляду. Ухвала набула законної сили 31.07.2012 року (а.с. 24).

Також безпідставним є посилання представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012 року, оскільки таке ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2012 скасоване та призначено справу для розгляду (а.с.90). В подальшому відповідно до ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.12.2012 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанку» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Ухвала набула законної сили 02.01.2013 року (а.с. 91).

Таким чином, банк використав своє право, передбачене ст. 1050 ЦК України та п. 2.2.10 кредитного договору достроково вимагати погашення заборгованості у повному обсязі і строк виконання основного зобов`язання настав ще у 2009 році.

Укладаючи договір поруки сторони домовилися про те, що у випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У випадку невиконання боржником обов`язку передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов`язку (п.п. 4-5 договору поруки).

Також у Кредитному договорі (п. 7) та додатковій угоді № 1 до договору поруки від 28.01.2008 року № 1 чітко визначено строк кредитування: «27.01.2011 року».

Питання правильного застосування частини четвертої статті 559 ЦК України було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 202/781/14-ц, за наслідками розгляду якої Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року зазначила, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги у зв`язку з припиненням поруки за відповідною частиною основного зобов`язання. Тобто встановлений у частині четвертій статті 559 ЦК України у відповідній редакції шестимісячний строк слід обчислювати за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення, що є датою виконання основного зобов`язання.

В межах розгляду даної справи, судом встановлено, що банк скористався своїм правом щодо пред`явлення вимоги до поручителя в судовому порядку, шляхом звернення до Мукачівського міськрайонного суду в червні 2009 року із заявою про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором № К009-08/Ф та ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 24.07.2012 року позовну заяву закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу залишено без розгляду. Ухвала набула законної сили 31.07.2012 року. Також заочне рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2012 року, ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.09.2012 скасоване та в подальшому ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.12.2012 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанку» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду. Ухвала набула законної сили 02.01.2013 року.

Таким чином, звернувшись достроково з позовом до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичних платежів, а відтак строк виконання зобов`язання - як основного, такі акцесорних - є таким, що настав.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Строк виконання боржником кожного періодичного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 Цивільного кодексу України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України) повинні застосовуватися і до поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.06.2018 року у справі № 408/8040/12, від 22.08.2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18), від 20.03.2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18), від 10.04.2019 року у справі № 604/156/14-ц вказала на те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Виконання сторонами зобов`язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов`язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється в частині певних періодичних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29.03.2017 у справі №6-3087цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступу від нього у постанові від 13.06.2018 у справі №408/8040/12 (провадження №14-145цс18).

За таких обставин порука припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому ОСОБА_1 не може нести солідарну відповідальність за виконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором.

Таким чином, позивач у встановлений п. 4 ст. 559 ЦК України строк не пред`явив вимогу до ОСОБА_1 як до поручителя, а відтак з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою підлягають задоволенню.

Відповідно до п.61 постанови Великої палати Верховного Суду від 22.09.2022 року у справі № 462/5368/16-у, боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку.

За правилами ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 12, 13, 81, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК, ст.ст.509, 526, 553, 554, 559 Цивільного кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою задоволити.

Визнати припиненою поруку, відсутність будь-яких зобов`язань ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та відсутність прав вимоги у останнього, згідно договору поруки № 1 від 28.01.2008 року та додаткової угоди № 1 до ОСОБА_1 від 30 січня 2009 року укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496,20 гривень ( чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) гривень судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 496,20 гривень ( чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду .

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ; Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м.Київ, вул. Грушевського, 1д.

Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

Рішення суду виготовлено 06.02.2023 року.

Головуюча О.В.Гутій