Справа № 448/1757/22 Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С.І.
Провадження № 22-ц/811/1559/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Борисенко Володимира Володимировича на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

В грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в розмірі 2833 гривень на кожну дитину щомісячно.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що у них з відповідачем народилися двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначала, що з часу розірвання шлюбу колишній чоловік проживає окремо від дітей, від свого батьківського обов`язку щодо участі у вихованні, духовному та фізичному розвитку дітей, які проживають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, самоусунувся. Відповідач має достатній рівень доходу для підтримки дітей: є поліцейським у відставці, отримує пенсійне забезпечення. Інших осіб, які потребували б його матеріальної підтримки немає. За таких обставин вимушена звернутися до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 27 квітня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 2833 (дві тисячі вісімсот тридцять три) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону починаючи з 26.12.2022 і до досягнення ними повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 60 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 60 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводи.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Борисенко Володимир Володимирович, подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що судом порушено норми та принципи цивільного законодавства закріплені у ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, а саме : рішення ухвалено з порушенням норм закону, є необґрунтованим, судом не повно з`ясовано обставини справи.

Зазначає, що відповідач добровільно та вчасно сплачує кошти на утримання неповнолітніх дітей, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів від 05.11.2022, 22.02.2023, тощо. Також вказує, що відповідач забезпечує усім необхідним своїх дітей. Крім цього, на даний час відповідач здійснює утримання свого батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є пенсіонером та проживає разом з ним. Також звертає увагу, що відповідач ніде не працює, є інвалідом III групи та отримує лише пенсію по інвалідності, інших доходів не має. Зазначає, що майже вся пенсія по інвалідності йде на оплату продуктів харчування, покупку ліків, сплату комунальних послуг, утримання непрацездатного батька.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, та стягувати з нього аліменти в розмірі по 1500грн. щомісячно на кожну дитину.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 , шлюб між сторонами розірваний згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 29.09.2022.

Обоє синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №2008 від 07.12.2022 ЦНАП Мостиської міської ради Львівської області.

Згідно довідки про доходи позивачки ОСОБА_2 від 06.12.2022 виданої КНП «Мостиська міська лікарня», її доходи за період червень 2022 по листопад 2022 становлять 40 031,05 грн.

Відповідач є пенсіонером по інвалідності III групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області і отримує пенсію по інвалідності, сума пенсії за період з 01.10.2022 по 31.03.2023 склала 43554,77 гривень, що підтверджується довідкою про доходи №991446 від 07.04.2023.

Відповідач зареєстрований та проживає разом із своїми братами та батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №642 від 07.04.2023 ЦНАП Мостиської міської ради Львівської області.

Відповідач за період з 05.11.2022 року по 19.03.2023 року сплатив кошти на утримання синів в розмірі 5000 грн., що підтверджується копіями доданих квитанцій від 05.11.2022, 22.02.2023 та 19.03.2023.

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з урахуванням принципів розумності та справедливості, виходячи з встановлених обставин, враховуючи найкращі інтереси дітей, а також те, що дитина не має інших доходів, крім утримання батьків, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підлягають задоволенню, а тому, Суд знайшов підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх синів в розмірі 2833 грн. 00 коп. щомісячно, що на думку суду буде в достатній мірі відповідати заявленим позивачем потребам утримання дитини.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Враховуючи що апелянт ніде не працює, є інвалідом III групи та отримує лише пенсію по інвалідності, колегія суддів приходить до висновку, що розмір аліментів слід зменшити.

Колегія суддів виходячи з аналізу наявних у справі доказів щодо їх достовірності, допустимості кожного окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності та у відповідності до вимог СК України, з врахуванням положень про прожитковий мінімум ЗУ «Про державний бюджет», приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 2500грн.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Борисенко Володимира Володимировича задовольнити частково.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27 квітня 2023 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону починаючи з 26.12.2022 і до досягнення ними повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.