ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2686/23 Справа № 204/9785/21 Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Барильської А.П.

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання Драгомерецька А.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ,

третя особа: ДНІПРОВСЬКА МІСЬКА РАДА

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року, яке постановлене суддею Книш А.В. у місті Дніпрі, відомості про дату складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, третя особа ДНІПРОВСЬКА МІСЬКА РАДА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, третя особа ДНІПРОВСЬКА МІСЬКА РАДА про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що вона є власником автомобіля Renault Clio Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 07 червня 2021 року о 16 год. 00 хв., керуючи вказаним автомобілем, не порушуючи правил дорожнього руху, позивачка потрапила колесами свого автомобіля правим переднім та правим заднім, до глибокої ями, яка знаходилася на трамвайній колії на перехресті вул. Макарова та вул. Криворізької в м.Дніпрі. Внаслідок такого потрапляння колеса автомобіля зазнали ушкоджень пробиття, і як наслідок, автомобіль далі рухатися не зміг. На виклик позивачки прибули співробітники поліції, які склали відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП. Постановою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 липня 2021 року, яка набрала законної сили, провадження було закрито за відсутністю в діях позивачки складу адміністративного правопорушення. Оскільки шини були сильно пошкоджені і відремонтувати їх не було можливо, ОСОБА_1 довелося придбати дві нові шини та пройти діагностику ходової частини автомобіля, оскільки удар був сильним і вона побоювалася, що внаслідок такого удару ходова частина теж може зазнати ушкоджень. Діагностика, вартість якої складає 250 грн., дефектів не виявила. Вартість шин, які ОСОБА_1 вимушена була придбати, становить 2523,96 грн. Крім того, демонтаж пошкоджених та встановлення нових шин коштувало 45 грн. та 330 грн. відповідно. Всього сума витрат складає 3148,96 грн.. ОСОБА_1 зазначає, що дорожнє покриття між рейками трамвайної колії є складовою частиною трамвайної колії і складовою частиною об`єкту міського електричного транспорту, тому саме відповідач має підтримувати це дорожнє покриття в належному стані. Також зазначеними подіями їй спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з пошкодженням майна, та таку шкоду оцінює в 2000,00 грн..

Враховуючи викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь 3148,96 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ матеріальну шкоду у розмірі 3148,96 грн., моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.. Вирішене питання розподілу судових витрат між сторонами.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення на користь позивачки матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що механічні пошкодження на транспортному засобі, ураховуючи їх характер та локалізацію, виникли внаслідок потрапляння колесами належного позивачці автомобіля до ями, яка розташована в межах трамвайного полотна, тоді як саме відповідач несе відповідальність за стан трамвайної колії та колійних облаштувань за вказаною адресою. При цьому, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просили рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ обґрунтована тим, що вони не відповідають за роботи з приведення до належного стану міжколійний простір та настил із зовнішнього боку колій, а тому не є належним відповідачем у справі. При цьому, апелянт зазначає, що належним відповідачем у справі є Комунальне підприємство УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЇ АВТОШЛЯХІВ ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ. Також апелянт вказує, що позивачкою не доведено понесені нею витрати, зокрема, витрати на діагностику ходової у розмірі 250 грн., не надано суду фото або відео доказ, який підтвердив би пошкодження покришок на автомобілі. Крім того, вказані витрати не підтверджуються фінансовими документами (квитанцією, платіжним дорученням, тощо). Також недоведеними є вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, позивачці на підставі договору купівлі-продажу №2129 від 21 жовтня 2013 року, належить автомобіль марки RENAULT CLIO SYMBOL, 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №109330 від 07 червня 2021 року, 07 червня 2021 року о 16 год. 00 хв. в м.Дніпро на перехресті вул.Макарова та вул.Криворізька, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Renault Clio Symbol, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснила наїзд на перешкоду (яму). При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. При цьому, водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху.

Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 липня 2021 року, яка набрала законної сили 20 липня 2021 року, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки суду не надано доказів, що водієм ОСОБА_1 під час руху було порушено п.12.3 ПДР України.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 07 червня 2021 року на вул.Макарова, буд. 27а в м Дніпро, складеним інспектором патрульної поліції під час складення протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні позивачки за ст. 124 КУпАП, встановлено, що покриття проїзної частини має яму на проїзній частині довжиною 1м 50см, шириною 1м, глибиною приблизно 5 см. За результатами обстеження ділянку визнано аварійною.

Встановлено, що позивачка потрапила правим переднім та правим заднім колесами автомобіля до ями, що знаходилася на трамвайній колії (в межах трамвайного полотна).

Згідно висновку директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІС» Келеберди В.Л. від 07 червня 2021 року, в ході огляду автомобіля Renault Symbol, реєстраційний номер НОМЕР_1 , були виявлені пошкодження передньої та задньої покришок справа бокові порізи, покришки ремонту не підлягають, рекомендована заміна покришок.

Факт пошкодження 07 червня 2021 року позивачкою переднього правого та заднього правого колес також підтверджується схемою місяця ДТП.

У зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 07 червня 2021 року, позивачкою були понесені витрати на загальну суму 3148,96 грн, що складаються із діагностики ходової частини автомобіля у розмірі 250,00 грн., придбання двох автошин на суму 2523,96 грн., а також на демонтаж пошкоджених та встановлення нових шин на суму 45,00 грн. та 330,00 грн. відповідно, що підтверджується копією Акта виконаних робіт від 10 червня 2021 року та копіями фіскальних чеків.

Відповідно до Інформаційної довідки начальника РБУ КП «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДМР ОСОБА_2 , на перехресті вул. Макарова вул.Кріворізької стан трамвайної колії та дорожнього покриття з обох боків на відстані 0,7м від зовнішнього краю головки рейок відповідає вимогам «Правил експлуатації трамваїв і тролейбусів».

З довідки Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ №396 від 17 лютого 2022 року вбачається, що дорога (дорожнє покриття) за адресою у м. Дніпро: перехрестя вул. Макарова та вул. Криворізька на балансі підприємства не перебуває.

Згідно повідомлень департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №12/11-86 від 24 червня 2022 року та №12/11-125 від 01 серпня 2022 року, за результатами пошуку за адресою земельної ділянки «перехрестя вул. Макарова та вул. Криворізька» у інформаційній (автоматизованій) підсистемі «Фіскальний кадастр» Муніципальної земельної інформаційної системи м.Дніпропетровська не виявлено реєстраційних записів щодо договорів оренди землі, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з вини відповідача позивачу спричинена матеріальна та моральна шкода.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому відповідальність за завдану шкоду настає лише за наявності усіх підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. Відсутність хоча б одного з елементів, що становлять склад цивільного правопорушення, не дає підстав для покладення відповідальності за заподіяні збитки.

Згідно ст.1 Закону України «Про міський електричний транспорт», міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів. Об`єкти міського електричного транспорту - рухомий склад, контактні мережі, тягові підстанції, колії трамвайні та метрополітену, а також споруди, призначені для забезпечення надання транспортних послуг. Перевізник - юридична особа, яка в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, здійснюючи експлуатацію та утримання об`єктів міського електричного транспорту.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про міський електричний транспорт», перевізник зобов`язаний, зокрема, утримувати рухомий склад та інші об`єкти міського електричного транспорту у належному стані, створювати умови для проведення їх державного технічного огляду.

Технічний і санітарний стан рухомого складу, який працює на маршрутах (лініях), та інших об`єктів міського електричного транспорту повинен відповідати вимогам Правил дорожнього руху, Правил експлуатації трамвая та тролейбуса, Правил технічної експлуатації метрополітену, а також нормам у цій сфері (стаття 17 Закону України «Про міський електричний транспорт»).

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях (стаття 5 Закону України «Про автомобільні дороги»).

За змістом ст.18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є, зокрема: трамвайне полотно.

Відповідно до ч.3 ст.14, ч.1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно п.п.1, 4 ст.21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

У пункті 25 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 встановлено, що власники та користувачі земельних ділянок, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм, інженерних комунікацій, що розташовані в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, зобов`язані, зокрема утримувати в належному стані зелені насадження, охоронні зони інженерних комунікацій, тротуари, обладнані стоянки автомобілів, трамвайне полотно та інші елементи дорожніх об`єктів.

Тлумачення норм Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (із змінами та доповненнями) свідчить про те, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Відповідно до додатку А до ГСТУ 204.04.05.005-2004 А.1 межі трамвайного полотна встановлюються: - на суміщеному та відокремленому трамвайному полотні на відстані 0,7м від зовнішнього краю головок рейок , з обох боків колії; - на власному трамвайному полотні, в межах основного майданчика земляного полотна та його схилів або на відстані 0,7 м від зовнішнього краю головок рейок з обох боків колії; - за наявності водовідвідних пристроїв відкритого типу, які є складовими частинами трамвайного полотна по крайніх бровках схилів цих споруд з обох його боків; - на лініях швидкісного трамваю по зовнішній площині огорожі по обидва боки колії.

За стан трамвайної колії та колійних облаштувань відповідають трамвайні або трамвайно-тролейбусні підприємства (частини А1 та А2 додатку А).

Встановивши, що пошкодження належного позивачці автомобіля відбулося в м.Дніпро на перехресті вул.Макарова та вул.Криворізька, саме, через яму, яка знаходиться в межах 0,7м від зовнішнього краю головки рейок трамвайної колії, тобто в межах трамвайного полотна на перехресті вул.Макарова та вул.Криворізької у м.Дніпро, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідальним за утримання цього об`єкта міського електричного транспорту у належному стані є відповідач.

При вивченні Акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та схеми місця ДТП, судом вірно встановлено, що механічні пошкодження на транспортному засобі, ураховуючи їх характер та локалізацію, виникли саме при обставинах, на які вказує позивачка, а саме внаслідок потрапляння колесами належного їй автомобіля до ями, яка розташована в межах трамвайного полотна.

При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання представника відповідача з приводу того, що позивачкою не доведено, що її автомобіль потрапив у яму на трамвайній колії, оскільки факт потрапляння позивачкою у яму в межах трамвайного полотна підтверджується схемою місця ДТП, доданою поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Так, яма, що позначена поліцейським на схемі номером 3, вказана прямо на трамвайній колії, з чого слідує, що вона в будь-якому випадку знаходиться в межах 0,7м від зовнішнього краю головки рейок трамвайної колії, та така яма за результатами обстеження визнана аварійною.

Крім того колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги Інформаційну довідку начальника РБУ КП «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДМР Погорєлова І.І. про те що, на перехресті вул.Макарова вул.Криворізької стан трамвайної колії та дорожнього покриття з обох боків на відстані 0,7м від зовнішнього краю головки рейок відповідає вимогам «Правил експлуатації трамваїв і тролейбусів», оскільки така довідка не містить дати її складання та не свідчить про те, що станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди стан трамвайної колії та дорожнього покриття з обох боків на відстані 0,7м від зовнішнього краю головки рейок відповідав вимогам «Правил експлуатації трамваїв і тролейбусів».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що та обставина, що дорога (дорожнє покриття) за адресою: перехрестя вул.Макарова та вул.Криворізька у м.Дніпро не перебуває на балансі відповідача не спростовує тієї обставини, що відповідач несе відповідальність за стан трамвайної колії та колійних облаштувань за вказаною адресою.

Встановивши вказані обставини справи, зокрема факт заподіяння майну позивачки шкоди внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків зі своєчасного і якісного виконання робіт з утримання трамвайних колій (трамвайного покриття) у належному стані, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за таку шкоду.

При цьому, вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 1.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Врахувавши характер поведінки відповідача та душевних і психічних страждань позивачки, суд першої інстанції керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності дійшов обґрунтованого висновку про стягнення звідповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн..

Доводи апеляційної скарги про те, що належним відповідачем у справі є Комунальне підприємство УПРАВЛІННЯ ПО РЕМОНТУ ТА ЕКСПЛУАТАЦІЇ АВТОШЛЯХІВ ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що відповідачем вказані твердження не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, а тому вказане є лише припущеннями, тоді як законне та обґрунтоване рішення не повинне ґрунтуватись на припущеннях, та судом пер8шої інстанції вірно встановлено, що Комунальне підприємство «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ є належним відповідачем по справі.

Твердження апеляційної скарги про не доведеність позивачкою понесених нею витрат, зокрема, витрат на діагностику ходової у розмірі 250 грн., відсутність фото або відео доказів, які підтвердили б пошкодження покришок на автомобілі, а також відсутність підтверджувальних фінансових документів (квитанції, платіжних доручень, тощо), колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі. Більш того, відповідачем на спростування заявлених позовних вимог ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачкою вимог в частині стягнення на її користь моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Як визначено у Рішенні Європейського суду з прав людини «Справа Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого королівства» (Case ofABDULAZIZ, CABALES AND BALKANDALI), 1985 року, з огляду на її природу, моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн..

Крім того, викладені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження судом першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРОТРАНСПОРТ» ДНІПРОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складений 23 лютого 2023 року.

Головуючий суддя А.П. Барильська

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко