ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1316/23 Справа № 204/1339/22 Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю МІЛОАН, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕРДИКТ КАПІТАЛ про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ МІЛОАН про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтовування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилалася на те, що 18 вересня 2021 року невідомі особи, діючи умисно, шляхом обману, з використанням без її згоди її фотокопій особистих документів паспорта громадянки України та персональних даних, які містилися у вкраденому у позивача 18 вересня 2021 року телефоні Samsung Galaxy J7, незаконно, без згоди позивача, оформили в ТОВ МІЛОАН договір про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року на загальну суму 20000 грн., чим їй завдано майнової шкоди. Позивач зазначає, за вказаним фактом крадіжки та шахрайства 19 вересня 2021 року вона звернулася до відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з відповідними заявами. 12 жовтня 2021 року до ЄРДР внесені відомості за ч. 1 ст. 185 КК України за фактом таємного викрадення чужого майна - кримінальне провадження №0000596. 16 листопада 2021 року до ЄРДР внесені відомості за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом шахрайських дій - кримінальне провадження №0000673. Позивач вважає, що договір про надання споживчого кредиту №3430396 від 18 вересня 2021 року є таким, що не відповідає чинному законодавству України, є несправедливим та повинен бути визнаний недійсним, що і є причиною виникнення спору, та таким, що укладений без волі та відома позивача. Перед підписанням кредитного договору позивач не отримувала інформаційного листа відповідно до вимог чинного законодавства, а також не ставила свій особистий власноручний підпис під вказаним договором, та взагалі не знала про його існування, не отримувала жодних грошових коштів за даним договором. Вважає, що договір суперечить ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки позивач не бажала укладати спірний договір та отримувати кредитні грошові кошти у відповідача. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року, укладений між ТОВ МІЛОАН та ОСОБА_1 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ до розгляду цивільної справи (а.с.139).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ МІЛОАН, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕРДИКТ КАПІТАЛ про визнання кредитного договору недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 04 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

18 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ МІЛОАН було укладено Договір про споживчий кредит №3430396, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався на умовах, визначених цим Договором, на 15 днів з 18 вересня 2021 року надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 20000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін 03 жовтня 2021 року та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а.с.8-18).

Позичальник підтвердив, що: до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа, розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України Про споживче кредитування; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами, що розміщені на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування (п.5.1. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року).

Відповідно до п. 6.1. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер НОМЕР_1 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству (п. 6.2. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року).

Пунктом 6.3. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року передбачено, що приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що зокрема він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.п. 6.4., 6.5. Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року).

У розділі 10 договору Реквізити сторін вказано ідентифікуючі відомості ТОВ МІЛОАН, а також ідентифікуючі відомості позичальника ОСОБА_1 , зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, адреса проживання, контактний номер телефону та електронна пошта.

Для укладення електронного кредитного договору, сторони вчинили дії в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та поза нею, які відображені у наданій відповідачем хронології вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину №3430396 від 18 вересня 2021 року (а.с.89).

При укладенні зазначеного кредитного договору позивачем пройдено верифікацію через банк ID (а.с.90).

На підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір №3430396 від 18 вересня 2021 року у формі електронного правочину відповідачем надано Інформацію з електронного файлу (LogFile застосування коду) (а.с.87).

Як вбачається з паспорта споживчого кредиту №3430396, підписаного позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позивач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних споживачем умов кредитування (а.с.20-22).

В Анкеті-заяві на кредит №3430396, створеній 18 вересня 2021 року, позичальником ОСОБА_1 було зазначено платіжну картку, на яку має бути перерахована сума кредиту, а саме MASTERCARD DEBIT UNEMBOSSED 516875*14, банк, що випустив картку pb (а.с.23, 24).

18 вересня 2021 року відповідачем здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у розмірі 20000 грн. на кредит рах.№ НОМЕР_2 , призначення платежу кошти згідно договору 3430396 (а.с.86).

Відповідно до довідки АТ КБ Приватбанк №2598/16-05 від 16 травня 2022 року, ТОВ МІЛОАН 18 вересня 2021 року через систему платежів LiqPayST було проведено фінансову операцію по переказу коштів у розмірі 20000 грн. на підставі договору №3430396 на номер карти одержувача коштів 5168-75ХХ-ХХХХ-ХХ14, одержувачем зазначено позивача ОСОБА_1 (а.с.126).

Позивач посилаючись на те, що вказаний кредитний договір вона не укладала, зверталася до відповідача з відповідними заявами, а також до Національного банку України зі скаргами (а.с.30-43).

Позивач зверталася до відділення поліції №6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області стосовно списання коштів з карти позивача невідомими особами за допомогою її викраденого телефону (а.с.25-27).

26 січня 2022 року між ТОВ МІЛОАН та ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ укладено договір факторингу №26-01/2022-83, за умовами якого ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, переліченими у Реєстрі прав вимоги (Додаток №1) (а.с.148-157).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, боржником за кредитним договором №3430396 від 18 вересня 2021 року зазначено ОСОБА_1 (а.с.171).

Судом встановлено, оспорюваний позивачем договір укладений в електронній формі.

Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

У статті 3 Закону України Про електрону комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України Про електронну комерцію).

Частина 5 статті 11 Закону України Про електронну комерцію передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Стаття 12 Закону України Про електронну комерцію визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.

Позивач ОСОБА_1 пройшла реєстрацію в ІТС, з метою отримання кредиту. Верифікація позивача в системі свідчить, про те, що вона ознайомилася з Правилами та іншою наданою на сайті відповідача інформацією.

Про реєстрацію свідчить: надання позивачем своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону, розмір доходів, номер телефону та ПІБ товариша; підтвердження свого номера мобільного телефону шляхом введення смс-коду, який відправлений на нього; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із Законом України Про захист персональних даних; створення особистого кабінету; ознайомлення в особистому кабінеті з паспортом кредиту; подання в ІТС кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування) .

Своєю відміткою в ІТС позивач підтвердила ознайомлення та прийняття Правил.

Зі змісту заявки-анкети вбачається, що ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, поставивши свій підпис на ній, чим підтвердив свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання фінансових кредитів (послуг), правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Товариством договір про надання фінансових послуг.

Слід зазначити, без поставлення вищевказаних відміток позивач не змогла б завершити процес подачі кредитної заявки в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства.

ОСОБА_1 підписала договір про споживчий кредит від 18 вересня 2021 року, шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України Про електрону комерцію.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачено ч.13 ст.11 вищезазначеного закону.

Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони договору про споживчий кредит досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, розмір неустойки (штрафу), річна процентна ставка, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання фінансових послуг Товариства та підписання договору за допомогою електронного підпису, кредитні кошти перераховані кредитодавцем на рахунок позичальника, тому в силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року, укладений між ТОВ МІЛОАН та ОСОБА_1 , недійсним.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ МІЛОАН, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ про визнання кредитного договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що 18 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ МІЛОАН договір не укладався та не підписувався спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Сам по собі факт внесення до ЄРДР відомостей за фактом таємного викрадення чужого майна та шахрайства не підтверджує наведених у позовній заяві обставин, що свідчать про недійсність спірного правочину.

Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання кредитного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовувала, у тому числі й тим, що такий договір укладений з порушенням вимог частини другої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, а саме тим, що договір про надання споживчого кредиту є несправедливим та перед підписанням кредитного договору позивач не отримала інформаційного листа відповідно до вимог чинного законодавства.

Однак, вказані твердження позивача спростовуються текстом Договору про споживчий кредит №3430396 від 18 вересня 2021 року, в якому чітко викладені умови договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошовими коштами та відповідальність за порушення умов договору. Як вбачається із вказаного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин (18 вересня 2021 року) стаття 11 Закону України Про захист прав споживачів не містила частину другу, а тому посилання позивача на частину другу статті 11 Закону України Про захист прав споживачів є помилковими.

Судові рішення, які набрали законної сили та свідчили б про те, що треті особи, заволодівши мобільним номером телефону позивача, отримали доступ до акаунта позивача, електронної пошти, облікових записів, з незаконним використанням персональних даних позивача, оформили позику на ім`я позивача - відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова