2/465/132/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

14.03.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.,

за участю секретаря Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третьою особою зазначивши П`ятої Львівської державної нотаріальної контори і просить суд договір довічного утримання, укладений 01.07.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №3-1756 розірвати, квартиру АДРЕСА_1 повернути у власність ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір довічного утримання, посвідчений П`ятою Львівської державною нотаріальною конторою за р. №3-1756.

Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався довічно утримувати позивача, забезпечувати її харчуванням та одягом і взуттям, доглядати за позивачем, надавати позивачу необхідну допомогу та побутові послуги, забезпечувати згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості. Додаткове забезпечення за згодою сторін визначалося в сумі 100 грн. на місяць. Замість відповідачу передавалась у власність кв. АДРЕСА_1 .

Відповідач виїхав на постійне проживання до Росії та належним чином не виконував умови та взяті на себе зобов`язання за укладеним договором довічного утримання.

Відповідач не виконує покладені на нього згідно договору довічного утримання обов`язки по утриманню позивачки та догляду за нею, у зв`язку з чим вищевказаний договір підлягає розірванню на підставі п.1 ч. 1 ст. 755 ЦК України.

У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про розірвання договору довічного утримання.

З метою виконання вимог ч.1ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі.

Призначено підготовче судове засідання у приміщенні Франківського районного суду м. Львова.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.03.2023 року звільнено позивача від сплати судового збору.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 07.03.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день , час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

На підставі ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не проводилось.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 01.07.2008 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали з ОСОБА_2 договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської нотаріальної контори Кіріловою Т.М. за реєстровим № 3-1756.

Згідно з п.1 даного договору ОСОБА_3 , ОСОБА_1 передали у власність ОСОБА_2 належну їм на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 зазначена квартира належить відчужувачам на підстав свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого 23 липня 1996 року за №499, зареєстрованого в Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу №19 за номером 18654, реєстраційний номер 23008904.

01.07.2008 року державним нотаріусом П`ятої Львівської нотаріальної контори Кіріловою Т.М. на підставі ст. 73 ЗУ «Про нотаріат», у зв`язку з посвідченням цього договору довічного утримання накладається заборона відчуження вказаної квартири, що належить ОСОБА_2 , надалі до припинення договору довічного утримання, зареєстровано в реєстрі № 3-1757.

Договором довічного утримання передбачені права та обов`язки сторін і наслідки їх невиконання, зокрема, вказано, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однієї із сторін у судовому порядку (п.11 Договору)

Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 23.07.1996 року, яке видано Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної слабості ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.02.2010 року, серія НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу даної презумпції, яка у даній справі нічим не спростована, частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в спільному майні подружжя є рівними.

Відповідно до статті 747 ЦК України майно, що належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, зокрема майно, що належить подружжю, може бути відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду). У разі смерті одного із співвласників майна, що було відчужене ними на підставі договору довічного утримання (догляду), обсяг зобов`язання набувача відповідно зменшується. Якщо відчужувачем є один із співвласників майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, договір довічного утримання (догляду) може бути укладений після визначення частки цього співвласника у спільному майні або визначення між співвласниками порядку користування цим майном.

За положеннями ч. 2 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Оскільки відчужувач - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно Договір довічного утримання від 01.07.2008 року в частині його частки у спільному майні 1/2 частин квартири АДРЕСА_1 є припиненим. Відповідно розірвання вказаного Договору довічного утримання можливе лише в частині частки іншого відчужувача ОСОБА_1 , в контексті статтей 60, 63 СК України.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п. 11 договору, а саме що у разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін, він може бути розірваний у судовому порядку.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача.

При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на особу, яка надає це утримання.

Відповідно до п. 7 Договору визначено, що за згодою сторін обов`язок набувача майна надавати відчужувачам довічно матеріальне забезпечення та догляд у вигляді: забезпечення відчужувачів житлом у відчужуваній квартирі шляхом безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі в цілому; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням, забезпечення придатним для носіння одягом і взуттям; здійснення догляду та необхідної допомоги; надання побутових послуг, забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості.

Додаткове забезпечення за згодою сторін визначається у сумі 100 грн. на місяць. (п.8 Договору)

Позивач вказує, що відповідач дані умови договору належним чином не виконує, та переїхав на постійне місце проживання до іншої країни.

Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч. 1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, суд приходить до висновку про наявність підстав, передбачених законом та договором для задоволення позову ОСОБА_1 та вважає за необхідне розірвати договір, укладений 01.07.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської нотаріальної контори Кіріловою Т.М. реєстраційний №3-1756.

Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 5, 13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 142, 206, 263- 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 01.07.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом П`ятої Львівської нотаріальної контори Кіріловою Тетяною Миколаївною, реєстраційний №3-1756.

Повернути ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 59.8 кв.м., житловою площею 33.2 кв.м.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_3 .

Третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, юридична адреса: 79044, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, б. 69.

Суддя Мартьянова С.М.