ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1256/23 Справа № 205/2307/22 Суддя у 1-й інстанції - Мовчан Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ "Страхова компанія "Країна" відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 27 грудня 2019 року близько 16 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Toyota Camry", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по правій смузі вул. Донецьке шосе, смт Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області, з боку с. Підгороднє у напрямку вул.. Березанської м. Дніпро, де в районі АЗС "Дніпронефть", буд. 172-А, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який від отриманих на місці ДТП тілесних ушкоджень загинув. Відомості про ДТП були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001064 від 27 грудня 2019 року. Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області дане кримінальне правопорушення 31 серпня 2020 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На дату вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, була застрахована у АТ "Страхова компанія "Країна". В результаті вищевказаного зіткнення та наслідків в нього, позивач зазначає, що їй, як дружині загиблого, було завдано матеріальної та моральної шкоди. ОСОБА_1 , 23 серпня 2021 року та 12 жовтня 2021 року зверталась до АТ "Страхова компанія "Країна" із заявами про виплату відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" наступного страхового відшкодування: моральної шкоди, заподіяної смертю чоловіка, у розмір 12 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а саме, у розмірі 50 076 грн. 00 коп. (12 х 4 173 грн.) та витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі - 38 473 грн. 00 коп. Однак, її вимоги були задоволені АТ "Страхова компанія "Країна" лише частково. 30 грудня 2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 , від АТ "Страхова компанія "Країна" позивач отримала кошти у розмірі 39 667 грн. 81 коп., що свідчить про задоволення вищевказаних її вимог про стягнення на її користь витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. На день подання позову до суду відповідачем відшкодування моральної шкоди позивачу здійснено не було. На підставі викладеного ОСОБА_1 , просила суд стягнути з АТ "Страхова компанія "Країна" на її користь суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 50 076 грн. (12 х 4 173 грн.)

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року задоволено в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Страхова компанія "Країна" про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Стягнуто з АТ "Страхова компанія "Країна" на користь ОСОБА_1 суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 50 076 грн. Стягнуто з АТ "Страхова компанія "Країна" на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі АТ "Страхова компанія "Країна" просять рішення суду від 15 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 15 вересня 2022 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спірні відносини виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена життю та здоров`ю особи в результаті дії транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Цивільним кодексом України.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз"яснено, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина зазначеної особи. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами КПК України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова про закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватись та оцінюватися судом у цивільній справі в порядку, передбаченому ЦПК України.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 265 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених обставин не виключається.

Наявність непереборної сили на момент дорожньо-транспортної пригоди або умисел потерпілого не доведені.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Вищенаведене відповідає правовій позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, 27 грудня 2019 року близько 16 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Toyota Camry", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по правій смузі вул. Донецьке шосе, смт Слобожанське, Дніпровського району Дніпропетровської області, з боку с. Підгороднє у напрямку вул.. Березанської м. Дніпро, де в районі АЗС "Дніпронефть", буд. 172-А, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїзну частину справа наліво, відносно руху водія. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 від отриманих травм загинув на місці пригоди (а.с.1-6).

Відомості про дорожньо-транспортну пригоду були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № кримінального провадження 0001064 від 27 грудня 2019 року (а.с.9).

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Калиничевим О.С. від 31 серпня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001064 від 27 грудня 2019 року закрито за відсутністю в діянні водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.с.10-22).

03 серпня 2019 року між ОСОБА_2 та АТ "Страхова компанія "Країна" було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі електронного полісу №145200625, за яким забезпеченим є транспортний засіб "Toyota Camry", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.61).

30 серпня 2021 року та 12 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 - дружина загиблого ОСОБА_3 , звернулась до АТ "Страхова компанія "Країна" щодо компенсації моральної шкоди та шкоди по встановленню нагробного пам`ятника, по факту настання ДТП, що сталася 27 грудня 2019 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_3 (а.с.28-42).

АТ "Страхова компанія "Країна" сплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 39 867 грн. 15 коп.(а.с.44).

Сума у розмірі 50 076 грн. (12 мінімальних заробітних плат) ОСОБА_1 - дружині загиблого страховою компанією виплачена не була.

Отже, суд першої інстанції, відповідно до статті 27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з АТ "Страхова компанія "Країна" на користь ОСОБА_1 суму 50 076 грн., що становить 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог позивача належними доказами у справі, відсутність правових підстав задоволення позовних вимог позивача спростовуються наявними доказами у матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 січня 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова