ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/835/20 Номер провадження 22-ц/814/2807/23Головуючий у 1-й інстанції Алтухова О.С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря: Гречка Є.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Лубенської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", третя особа: Лубенське відділення Управління виконавчої Дирекції фонду соціального страхування України в Полтавській області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Полтаваобленерго» в особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 19.11.2018 року її чоловік ОСОБА_2 працюючи на посаді електромонтера з ремонту та монтажу кабельних ліній (КЛ) 4-ї групи Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго», під час виконання виробничого завдання був смертельно травмований.

Відповідно до висновків Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19 листопада 2019 року, від 20 листопада 2019 року, вказаний нещасний випадок стався під час виконання потерпілим трудових обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства.

Комісія із спеціального розслідування прийшла до висновку, що у відповідності до п.п.1 п.52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків та професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337, нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Крім цього, у Лубенському відділі поліції по факту загибелі її чоловіка ОСОБА_2 порушене кримінальне провадження у якому вона визнана потерпілою.

Вважає, що докази, які містяться у вищевказаному Акті спеціального розслідування нещасного випадку, постанові слідчого є належними, допустимими та достовірними та у взаємозв`язку між собою свідчать про їх достатність стверджувати, що відповідач, внаслідок бездіяльності посадових осіб, та неналежного виконання робіт водієм самосвалу, вчинив правопорушення, яке привело до загибелі її чоловіка.

Вказує, що внаслідок загибелі чоловіка, вона отримала значні довготриваючі моральні страждання, в неї не проходить почуття розпачу та душевного білю, відбулись значні негативні зміни у її житті як результат перенесеної психотравмуючої події, вона постійно перебуває в стані стресу та безпорадності.

У зв`язку з чим просила стягнути із Акціонерного Товариства «Полтаваобленерго» в особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» на її користь 550000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» в особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, спричиненої загибеллю на виробництві 19 листопада 2018 року її чоловіка ОСОБА_2 у розмірі 200000 грн.

Стягнуто з АТ «Полтаваобленерго» в особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 8793,59 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначала, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано висновок психологічної експертизи щодо її емоційного стану та ступеня моральних страждань.

Вказує, що вини в діях її чоловіка, як бригадира ремонтної бригади не має, оскільки нещадний випадок став можливим лише внаслідок допущених машиністом трактора порушень Інструкції з охорони праці.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 надіслало свій відзив АТ «Полтаваобленерго» у якому спростовуючи доводи апеляційної скарги, просило апеляційну скаргу залишити без задоволено, а рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 04 липня 2011 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.07.2011.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 21.11.2018 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29.05.2019 року встановлено факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без шлюбу з 20.10.2018р. до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 19 листопада 2018 р. о 09 год. 40 хв. на АТ «Полтаваобленерго» від 20.11.2019 , 19.11.2018 р. електромонтер з ремонту та монтажу кабельних ліній (КЛ) 4-ї групи Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» ОСОБА_2 прийшов на роботу о 07 годині 20 хвилин. О 07 годині 40 хвилин пройшов інструктаж у чергового диспетчера для виконання робіт, та о 08 годині 05 хвилин отримав від майстра дільниці з ТО і ремонту РП і ТП 0,4-10 кВ ОСОБА_3 усне підтверджені на виконання робіт по розпорядженню № 184, яке було видане 15.11.18 майстром ОСОБА_3 . Близько 08 години 10 хвилин виїхав у бригадному автомобілі з території філії. Прибувши на робоче місце - АДРЕСА_1 , по радіозв`язку о 08 годині 28 хвилин повідомив чергового диспетчера ОСОБА_4 про можливість безпечного виконання робіт, та отримавши дозвіл на підготовку робочого місця та допуск до роботи по розпорядженню №184, приступив до підготовки робочого місця, після чого провів цільовий інструктаж члену бригади електромонтеру з ремонту та монтажу КЛ ОСОБА_5 . О 08 годині 33 хвилин електромонтер ОСОБА_2 повідомив чергового диспетчера ОСОБА_4 про проведення цільового інструктажу та допуск до роботи по розпорядженню №184 члена бригади ОСОБА_5 .

Електромонтер ОСОБА_2 , який згідно розпорядження №184 був призначений керівником робіт, разом з електромонтером з ремонту та монтажу КЛ 5 р. ОСОБА_5 приступили до виконання земляних робіт «в ручну» почергово змінюючи один одного.

Приблизно о 08 годині 50 хвилин, на місце проведення робіт прибув екскаватор ЭО-2621 ДНЗ НОМЕР_3 , замовлення на роботу якого було видане майстром виробничої дільниці ОСОБА_3 , під керуванням тракториста ОСОБА_6 ; після чого робота з виймання ґрунту продовжилася з періодичним використанням екскаватора.

Керівник робіт електромонтер ОСОБА_2 цільовий інструктаж щодо безпечного проведення робіт, трактористу ОСОБА_6 не провів.

Близько 09 години 30 хвилин тракторист ОСОБА_6 почав від`їжджати від розробленої ділянки траншеї для більш зручного виконання робіт, але проїхавши 1.5-2 м двигун трактора перестав працювати.

Перебуваючи з правого боку екскаватора поза кабіною, здійснюючи запуск двигуна, та не переконавшись у тому, що важіль перемикання передач знаходиться у нейтральному положенні, що екскаватор поставлений на ручні стоянкові гальма, тракторист ОСОБА_6 здійснив запуск двигуна, внаслідок чого екскаватор почав самовільно рухатися назад, в напрямку траншеї, в якій перебував електромонтер ОСОБА_2 . Некерований екскаватор заднім лівим колесом впав в траншею, в якій знаходився ОСОБА_2 , та задньою опорною лапою екскаватора наніс останньому смертельне травмування. Близько 10-ої години лікар ЕМД, яка прибула на виклик, констатувала смерть електромонтера ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи судом була призначена судово-психологічна експертиза, згідно до висновків якої загибель чоловіка ОСОБА_2 для ОСОБА_1 завдало моральних страждань, які характеризуються значною глибиною, інтенсивністю, тривалістю та широким діапазоном негативного впливу на основні сфери її життєдіяльності. Орієнтовний розмір завданої моральної шкоди може становити 243 мінімальні заробітні плати.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди є завищеною, тому виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з метою уникнення у такий спосіб надмірного збагачення, достатньою для компенсації понесених нею моральних страждань буде відшкодування в розмірі 200 000 грн.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Проте умови виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди визначені у статті 1167 ЦК України.

Таким чином, вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України.

Такого правового висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19 (провадження № 61-21511сво19).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ "Полтаваобленерго" в особі Лубенської філії АТ "Полтаваобленерго" на посаді електромонтера з ремонту та монтажу кабельних ліній та при виконанні службових обов`язків отримав смертельні травми.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами факт трудових відносин між померлим та відповідачем, а також між трактористом ОСОБА_6 , який виконував виробниче завдання та між відповідачем як його роботодавцем, отримання травми ОСОБА_2 при виконанні свого трудового обов`язку, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо наявних правових підстав для покладення бов`язку по відшкодуванню моральної шкоди на АТ "Полтаваобленерго" в особі Лубенської філії АТ "Полтаваобленерго" - є обґрунтованими.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції взято до уваги висновки проведеної по справі судово-психологічної експертизи, глибину душевного потрясіння у позивача від раптової смерті чоловіка, вимушені зміни в її житті, на підставі чого суд дійшов висновку про спричинення ОСОБА_1 суттєвих моральних страждань, оцінивши їх в 200000 грн.

При цьому, суд зазначив, що заявлений в позовній заяві розмір моральної шкоди в 550000 грн. є завищеним.

Разом з цим, колегія суддів не в повній мірі погоджується з визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди, вважаючи наявними підстави для його збільшення до 350000 грн., що буде відповідати ступеню отриманих позивачем моральних страждань, пов`язаних з раптовою загибеллю її чоловіка при виконанні виробничого завдання.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до висновків проведеної в рамках кримінального провадження експертизи - електромонтер з ремонту та монтажу кабельних ліній (КЛ) ОСОБА_2 мав 4 групу допуску і його призначення керівником бригади для виконання вказаних вище найбільш складних та небезпечних робіт - не відповідало нормативно - технічним вимогам.

При цьому, експертами встановлено, що саме майстер АТ «Полтаваоблерерго» ОСОБА_3 підготував розпорядження №184 про виконання робіт електромонтером ОСОБА_2 та призначив останнього керівником робіт, що не відповідало вимогам п.6.1.9. «Правил безпечної експлуатації електроустановок».

За вказаних обставин, колегія суддів критично відноситься до заперечень відповідача про те, що сама поведінка потерпілого, який як керівник робіт, будучи електромонтером, не провів перед початком робіт цільовий інструктаж трактористу ОСОБА_6 , що свідчить про недотримання ним положень вищевказаних Правил.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається жодного доказу , який би переконливо доводив наявний причинно - наслідковий зв`язок між фактом не проведення вказаного інструктажу та загибеллю працівника ОСОБА_2 .

Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про неправомірність поведінки самого потерпілого, а відтак могли бути взяті до уваги як підстави для зменшення завданої моральної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне збільшити розмір такого відшкодування до 350000 грн., що не суперечитиме принципам розумності, справедливості та виваженості, не призведе до збагачення, а слугуватиме достатнім критерієм для розумного задоволення потреб потерпілої особи.

За вказаних обставин, судове рішення підлягає зміні в частині збільшення розміру спричиненої позивачу моральної шкоди з 200000 грн. до 350000 грн.

На підставі вищевикладеного та круючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2022 року змінити.

Збільшити стягнуту з АТ «Полтаваобленерго» в особі Лубенської філії АТ «Полтаваобленерго» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, спричиненої загибеллю на виробництві 19 листопада 2018 року її чоловіка ОСОБА_2 - з 200000 грн. до 350000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 березня 2023 року.

Судді : Обідіна О.І. Дряниця Ю.В. Прядкіна О.В.