Справа №613/249/23 Провадження № 2/613/186/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2023 року м. Богодухів
Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Сеник О.С., розглянувши питання можливості відкриття провадження у цивільній справі № 613/249/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в частині 1/2 частини спадкового майна та визнання права власності на 1/2 частину майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області, у якому просить:
1) встановити факт проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з січня 1991 року по 14 квітня 2020 року;
2) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, набутого за час проживання з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме: однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , вартістю 176750,00 грн; автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, вартістю 140000,00 грн., у зв`язку з чим виключити 1/2 частину майна, набутого за час проживання як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, із складу спадкового майна;
3) визнати свідоцтво про право на спадщину в частині: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/2 частини автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску недійсним.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з січня 1991 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 був зареєстрований у належному позивачці домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_2 , а проживали вони в іншому, також належному позивачці домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_2 . Вказано, що під час проживання позивачки з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу вони мали спільний бюджет, спільні витрати, разом придбали майно для спільного користування, несли спільну участь у витратах на утримання зазначеного житла, де вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилася спільна донька - ОСОБА_4 (відповідачка по справі).
У жовтні 2007 року ОСОБА_1 подарувала належне їй домоволодіння по АДРЕСА_2 , в якому вони всі проживали, малолітній донці ОСОБА_5 .
Позивачка ОСОБА_1 на час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 була фізичною особою підприємцем, мала стабільний дохід. ОСОБА_3 офіційно не працював, але мав доходи від заробітків по приватному будівництву.
За час проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 ними за спільні кошти було придбано майно, яке зареєстровано за ОСОБА_3 , а саме: однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску.
Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 єдиною спадкоємицею майна померлого, яка прийняла спадщину та отримала у власність усе майно, зареєстроване за спадкодавцем, є спільна донька ОСОБА_2 ..
Позивачка зазначає, що на той час вона не заперечувала проти оформлення в порядку спадкування всього спільного сумісного майна, набутого за час проживання з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за донькою, оскільки мала доступ та користувалася спільним майном.
Однак, у 2022 році відповідачка ОСОБА_2 змусила позивачку ОСОБА_1 , яка є також матір`ювихователем трьох неповнолітніх дітей на підставі рішення виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 29.04.2021, разом з дітьми залишити домоволодіння про АДРЕСА_2 та почала розпродаж спадкового майна, в якому є, як вважає позивачка, і її частка.
У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Вирішуючи питання щодо територіальної юрисдикції (підсудності) даної справи, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
У статті 28 ЦПК України наведений перелік позовів, у яких підсудність визначається за вибором позивача.
Статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.
Так, за змістом ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Правові висновки щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20).
З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю вбачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.
Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.
Словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.
З огляду на те, що спірні правовідносини стосуються нерухомого майна, а саме спадщини ОСОБА_3 , яке успадкувала ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), а саме: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, суддя вважає, що у цьому випадку підлягають застосуванню правила виключної підсудності, визначені ч. 1 ст. 30 ЦПК України щодо розгляду спору за місцезнаходженням майна або його основної частини, тому дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).
Приймаючи до уваги викладене, цивільну справу належить передати на розгляд за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова.
Керуючись: ст.ст. 27, 28, 30, 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя,-
Копію ухвали направити позивачці.
Роз`яснити, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою Цивільним процесуальним кодексом України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С. Сеник