Справа № 168/282/23
Провадження № 2-з/168/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року смт.Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Сухоручко Ю.О.,

при секретарі Таксюк О.С.,

справа №168/282/23, провадження №2-з/168/2/23

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Волинської обласної державної військової адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України» про витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Волинської обласної державної військової адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України» про витребування земельних ділянок.

Разом з позовом, позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд накласти арешт на спірні земельні ділянки з кадастровими номерами:

-:02:000:0206 площею 1,7550 га (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

-:02:000:0207 площею 1,7549 га (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

та заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим законом особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та іх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, щодо об`єкта нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами - :02:000:0207 площею 1,7549 га, та :02:000:0207 площею 1,7549 га, які належать на праві власності ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0206 та :02:000:0207 з 04.07.2017 перебувають у приватній власності ОСОБА_1 .

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-2016/15-16-СГ від 24.05.2016 затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0206 площею 1,7550 га для ведення особистого селянського господарства.

Крім цього, Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-2014/15-16-СГ від 24.05.2016 затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0207 площею 1,7549 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомемайно обидві земельні ділянки зареєстровані 21.04.2016, із зазначенням їх цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, зазначені земельні ділянки відчужені на користь ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі продажу земельних ділянок НМА 182802 та НМА 192804 від 04.03.2017.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0206 та :02:000:0207 з 04.07.2017 перебувають у приватній власності ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0206 площею 1,7550 га розміщена за межами населених пунктів Кримненської сільської ради Ковельського району, відноситься до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначення А.01.03 (для ведення особистого селянського господарства). Аналогічне розміщення та цільове призначення згідно витягу НВ-016 має земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0207 площею 1,7549 га.

Поряд з цим, рішенням Волинської обласної ради №13/2 від 18.08.2000 «Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств»» надано дозвіл на складання проектів відведення земель лісового фонду, які знаходились у користуванні колишніх: колективних сільськогосподарських підприємств державним лісгоспам державного лісогосподарського об`єднання «Волиньліс», спеціалізованим лісогосподарським підприємствам - правонаступникам міжгосподарських спеціалізованих лісопідприємств та лісгоспів, Ковельському спеціалізованому акціонерному товариству «Тур» згідно додатків.

Згідно додатку №13 до вищезазначеного рішення обласної ради Кримненська сільська рада передала 408,4 га Держобєднанню «Волиньліс».

Відповідно до листа ДП «Ковельське лісове господарство» №08-10/181-22 від 09.02.2022 земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0206, :02:000:0207 площею 1,7550 га та 1,7549 га відповідно, передані у користування реорганізованому ДП «Старовижівське ЛГ» на підставі вищезазначеного рішення Волинської обласної ради. Відповідно до наданого ДП «Ковельське лісове господарство» витягу з планово- картографічних матеріалів, на який нанесено ділянки, що накладаються на держлісфонд Любохинівського лісництва (згідно матеріалів лісовпорядкування 2012 року), спірні земельні ділянки знаходяться в межах земель лісогосподарського призначення у кварталі 28 виділах 22 та 38 Любохинівського лісництва.

Інформація про накладення цих земельних ділянок на земельні ділянки державного лісового фонду ДП «Старовижівське ЛГ» підтверджується також листом ВО «Укрдержліспроект» № 137 від 14.02.2022, згідно якого вищевказані земельні ділянки повністю накладаються на землі лісового фонду.

Також згідно Акту обстеження земельних ділянок, які накладаються на держлісфонд Любохинівського лісництва ДП «Ковельське ЛГ», від 08.02.2022, складеного комісією в складі начальника відділу ОЗЛ, провідного інженера лісового господарства ДП «Ковельське лісове господарство», лісничого Любохинівського лісництва земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0206 та :02:000:0207 розміщені в 22 та 38 виділах 28 кварталу Любохинівського лісництва. В результаті обстеження встановлено, що на даний час землі заболочені.

Окрім того, згідно викопіювань з відкритих даних Державного земельного кадастру України за посиланням https://kadastr.liveта з відкритих даних геопорталу Ліси України https://forestry.org.ua, земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0206 та :02:000:0207 розташовані у межах земель лісового фонду.

Таким чином дії ГУ Держгеокадастру у Волинській області при затвердженні технічної документації з землеустрою та надання земельної Ділянки з кадастровим номером :02:000:0206 площею 1,7550 га у власність ОСОБА_3 та надання земельної ділянки з кадастріовйм номером :02:000:0207 площею 1,7549 га у власність ОСОБА_4 призвели до незаконного вилучення земельних ділянок лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, а також передання земельної ділянки із державної у приватну власність.

У зв`язку із наведеним за результатами вивчення вищеперелічених матеріалів окружною прокуратурою встановлено наявність підстав для вжиття заходів представницького характеру.

Згідно положень ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і муть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості і та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_5 , як власник спірних земельних ділянок має повне право на їх відчуження. Крім цього, враховуючи, що земельні ділянки після їх надання у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_3 вже були відчужені на користь ОСОБА_1 , а також надалі перебувають у його приватній власності, існує ризик подальшого відчуження останнім земельних ділянок, що унеможливить проведення судового розгляду за цим спором.

Таким чином, необхідність вжиття заходів до забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, що з урахуванням предмета спору невжиття таких заходів також може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог прокурора, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви здійснено без повідомлення учасників справи.

Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особами вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 150 ЦПК України, встановлено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Судом встановлено, що між сторонами існує зокрема спір щодо правомірності володіння земельними ділянками з кадастровими номерами :02:000:0206 площею 1,7550 га, та :02:000:0207 площею 1,7549 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023 року вищезазначені земельні ділянки належать ОСОБА_2 , відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 04.03.2017 року.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд накласти арешт на вищезазначені земельні ділянки та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаних земельних ділянок.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони суб`єктам реєстраційних дій вносити відомості про право власності на вказане вище нерухоме майно, суд вважає обґрунтованим заходом забезпечення позову, який відповідає характеру спірних правовідносин, і зможе забезпечити в подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову та унеможливить подальшу перереєстрацію прав на спірне майно, а також не перешкоджає відповідачу користуватися вищезазначеними земельними ділянками.

Керуючись статтями 149-152, 247, 258 -261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву керівника Ковельської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Волинської обласної державної військової адміністрації про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами:

-:02:000:0206 площею 1,7550 га (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

-:02:000:0207 площею 1,7549 га (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Заборонити державним реєстраторам та іншим уповноваженим законом особам вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо об`єкта нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами - :02:000:0207 площею 1,7549 га, та :02:000:0207 площею 1,7549 га, які належать на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалу до негайного виконання направити Старовижівському відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (44401, Волинська обл. смт. Стара Вижівка, вул. Соборності, 3-1) та Центру надання адміністративних послуг Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області (44401, Волинська обл. смт. Стара Вижівка, вул. Соборності, 3-1, корпус 1).

Про результати виконання ухвали повідомити Старовижівський районний суд Волинської області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області (адреса місця реєстрації: м. Ковель Волинської області , вул.Шевченка,7)

Відповідач: ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Старовижівського районного суду

Волинської області Ю.О. Сухоручко