УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/41/23

Провадження № 2/568/77/23

26 січня 2023 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О.
ознайомившись із клопотанням представника ОСОБА_1 адвоката Бернацького Павла Васильовича у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої всеукраїнської кредитної спілки, ОСОБА_2 про визнання договору поруки нікчемним правочином, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання договору поруки нікчемним правочином.

Ухвалою суду від 12 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу ОСОБА_1 строк для сплати судового збору в розмірі 1073,60 гривень.
19 січня 2023 року представник позивача адвокат Бернацький П.В. подав заяву про відстрочку ОСОБА_1 сплати судового збору в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 04 квітня 2022 року призваний на службу до Збройних Сил України та на даний час перебуває в зоні бойових дій, а тому немає можливості сплати судовий збір. За таких обставин просить, відповідно до п.«а» п.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», врахувати майновий стан позивача та відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення рішення у вказаній справі.
Ознайомившись із поданою заявою та долученими до неї доказами, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача адвоката Бернацького П.В. про відстрочку сплати судового збору не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Згідност.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).
Проте, Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини «Справа Ейрі» від 09.10.1979 року).
Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору. Вимога про помірність судового збору означає, перш за все, те, що майнове становище не має бути перепоною доступу до суду, у випадках, коли судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, закон має встановлювати можливості щодо скорочення або скасування судових витрат.
В поданій заяві представник позивача просить відстрочити сплату судового збору у зв`язку з тим, що позивач є військовослужбовцем. Однак, до поданої заяви не надає жодного доказу, який би свідчив про майновий стан позивача та не вказує обґрунтовані підстави, з якими чинне законодавство пов`язує відстрочення сплати судових витрат.
З поданої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №3/5203 від 04.11.2022 року про призов ОСОБА_1 на військову службу до ЗСУ, суд не вбачає підстав для відстрочки судового збору, оскільки подана довідка не вказує на майновий стан позивача, а лише підтверджує його статус військовослужбовця.
Разом з цим, у розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати може мати місце за виключних обставин.
Суд звертає увагу, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану.
За таких обставин, належних та достатніх доказів, що в своїй сукупності підтверджують наявність (відсутність) доходів, їх розмір, наявність чи відсутність у власності майна, коштів на банківських рахунках (довідка про доходи, видана податковим органом, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, довідка про перебування на обліку у центрі зайнятості і пошук роботи, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), тобто, доказів на підтвердження скрутного матеріального становища чи наявності інших обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, позивач суду не надав.
Зважаючи на вищевикладене, вказане клопотання не може бути задоволене судом, оскільки є необґрунтованим.
Зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для позивача, яка потребує судового захисту, не є перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.
Судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції. Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права. Крім того, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.
Відповідно до ст.127 ЦПК України встановлений процесуальний судом строк може бути продовжений судом.
Враховуючи відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_1 строк для виконання ухвали Радивилівського районного суду від 12.01.2023 року, а саме - усунення вказаних недоліків (для сплати судового збору у встановленому порядку).
Керуючись ст. 127, 136, 187 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Бернацького Павла Васильовича про відстрочку сплати судового збору відмовити.
Продовжити ОСОБА_1 строк на виконання ухвали Радивилівського районного суду від 12 січня 2023 року, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Повідомити заявника, що способом усунення недоліків заяви є подання до суду доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Троцюк