Провадження № 4-с/357/3/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Хоменко О. Р.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 6 скаргу ФОП ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою мотивуючи тим, що 22.12.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. відкрито виконавче провадження №70607260 з примусового виконання виконавчого листа №357/14141/22, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 20.12.2022 року про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_2 у наказі ФОП ОСОБА_1 №26 від 18.06.2021 року з «прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України» на «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України» та зобов`язати ФОП ОСОБА_1 внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_2 . Цією ж постановою приватного виконавця з боржниці стягнуто виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 9 924 грн. Дану постанову скаржниця не отримувала та ознайомилась з останньою 27.12.2022 року в додатку ДІЯ. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки рішення суду скаржницею було виконане добровільно ще 09.11.2022 року в повному обсязі. А тому, скаржник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №70607260 від 22.12.2022 року та скасувати вказану постанову.

Скаржниця та її представник в судове засідання не з`явились, про час та день слухання справи повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника скаржниці про розгляд скарги за їхньої відсутності.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук А.А. та його представник в судове засідання не з`явились, про час та день слухання справи повідомлялись належним чином, представник приватного виконавця направив заперечення на скаргу, в якій зазначив, що приватним виконавцем правомірно було відкрите виконавче провадження №70607260 по примусовому виконанню рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, закріпленого у виконавчому листі №357/14141/21 від 20.12.2022 року. Крім того, боржником досі належним чином не виконано покладені на нього за рішенням суду обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, оглянувши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20 вересня 2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області частково задоволено позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення та внесення запису до трудової книжки, стягнення заробітної плати та компенсації нарахованої при невчасній виплаті заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд ухвалив: змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_2 у наказі ФОП ОСОБА_1 № 26 від 18.06.2021 року з «прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України»; зобов`язати ФОП ОСОБА_1 внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_2 .Вирішено питання розподілу судових витрат.

В іншій частині позову - відмовлено.

Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 27.10.2022 року.

На виконання вказаного рішення 20 грудня 2022 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист.

Як встановлено судом, 02 листопада 2022 року ФОП ОСОБА_1 на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №357/14141/22 2/357/215/22 від 26.09.2022 року, видано Наказ №1, яким внесено зміни до наказу «Про звільнення ОСОБА_2 » від 18.06.2021 року №2, а саме: причину звільнення «прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України» змінено на «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України»; при наданні ОСОБА_2 . Трудової книжки, внести до неї відповідні зміни; особі, відповідальній за ведення бухгалтерського обліку, внести відповідні коригування до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого Єдиного внеску за ІІ квартал 2021 року. /а.с. 5/

09.11.2022 року ФОП ОСОБА_1 був поданий звіт. /а.с. 6/.

22 грудня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. було відкрите виконавче провадження №70607260 з примусового виконання виконавчого листа №357/14141/22, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 20.12.2022 року про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_2 у наказі ФОП ОСОБА_1 №26 від 18.06.2021 року з «прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України» на «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України» та зобов`язати ФОП ОСОБА_1 внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_2 , а також про стягнення виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 9 924 грн. /а.с. 4/.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 № 1404-VIII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - «рішення») - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частина перша статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.У постанові про відкриття виконавчого провадженняза рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору,державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого зборув розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частин першої, третьої і четвертої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частиною дев`ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставіпункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставіпункту 17частини першої статті 39 цього Закону.

Відповідно до приписів статті 42 Закону України «Про виконавче провадження, кошти виконавчого провадження складаютьсяз: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватноговиконавця; 2) авансового внескустягувача; 3) стягнутих зборжника коштівна витративиконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої службита приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті .Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. допущено порушення, оскільки виконавчий збір було стягнуто без фактичного примусового виконання судового рішення.

Виходячи з положень чинного законодавства, виконавчий збір за своїм призначенням є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14 роз`яснено, що відповідно до статей 45, 46 Закону № 606-XIV витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 819/1116/17 (№ К/9901/3131/17) та від 15 лютого 2018 р. у справі № 910/1587/13.

Згідно п. 1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою Стягувана про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

З матеріалів скарги вбачається, що 22.12.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. було стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 9 924 грн.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13,18, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447-453 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. щодо винесення 22.12.2022 року постанови про відкриття виконавчого провадження №70607260 з примусового виконання виконавчого листа №357/14141/22, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 20.12.2022 року про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_2 у наказі ФОП ОСОБА_1 №26 від 18.06.2021 року з «прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України» на «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України» та зобов`язати ФОП ОСОБА_1 внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_2 .

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука А.А. від 22.12.2022 року про відкриття виконавчого провадження №70607260 з примусового виконання виконавчого листа №357/14141/22, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 20.12.2022 року про зміну формулювання причини звільнення ОСОБА_2 у наказі ФОП ОСОБА_1 №26 від 18.06.2021 року з «прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України» на «за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України» та зобов`язати ФОП ОСОБА_1 внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Б. І. Кошель