ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 243/12964/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2022 року, яке ухвалено суддею Мірошніченко Л.Є. за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системита повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Луганську Луганської області.

Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді недоотриманої за життя пенсії, яка зберігається у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Позивачка отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 березня 2021 року, що видано державним нотаріусом сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця, відповідно до свідоцтва, до спадкового майна входить недоотримана пенсія спадкодавця за період з 24.08.2017 року по 31.08.2019 року в розмірі 205 268,28 гривень. Свідоцтво про право на спадщину складено у відповідності до довідки № 0574-05-8/9393 від 01.09.2020 року, що видана відповідачем.

При цьому, зауважує, що спадкодавець не отримував пенсію з липня 2016 року, за підрахунками позивачки сума недоотриманої пенсії складає приблизно 300 000,00 грн. Спадкодавець не мав можливості отримувати пенсію, оскільки був людиною похилого віку, станом на липень 2016 року, йому виповнилося 81 рік, в нього було захворювання суглобів та слабкий зір, тому були значні обмеження у пересуванні, він не міг пересуватися на значні відстані, а тим більш з тимчасово окупованої території на не окуповану територію України. Вказане підтверджується випискою з історії хвороби від 13.05.2016 року, записами в лікарській книжці від 05.11.2013 року, 26.11.2013 року, 14.10.2013 року.

Позивачка, для отримання спадщини, 30.04.2021 року звернулася до відповідача з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.03.2021 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкодавця.

Відповідно до квитанції «Ощадбанк» від 29.09.2021 року, відповідач перерахував позивачці 142 261,49 грн. недоотриманої за життя пенсії спадкодавця, що на 63 006,79 грн. менше ніж зазначено у свідоцтві про право на спадщину за законом.

З відповіді відповідача на адвокатський запит від 30.11.2021 року № 0500-1502-8/116011 було вказано наступне: «Враховуючи означене, 30.04.2021 ОСОБА_1 надала до Управління заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Днем звернення вважається 30.04.2021 року, період недоотриманої пенсії склав з 29.04.2018 року по 31.08.2019 року. Сума 142 261,49 грн., що належали одержувачу ОСОБА_2 управлінням нарахована згідно частини 1 статті 46 Закону № 1058 та була виплачена спадкоємиці в вересні 2021». Такі дії відповідача щодо надання державному нотаріусу сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори довідки № 0574-05-8/9393 від 01.09.2020 року, та не виплати усієї суми недоотриманої пенсії спадкодавця є протиправними, тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав на спадщину.

Позивачка вважає, що відповідач повинен їй виплатити приблизно 158 000 грн. недоотриманої пенсії спадкодавця, з урахуванням виплати 142 261,49 грн., у зв`язку з чим просила суд зобов`язати відповідача виплатити на її користь усю недоотриману пенсію, що залишилася після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , та стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену частку недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 63 006 грн. 79 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 790 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що до складу спадкового майна входить лише нарахована сума пенсійних виплат, яка не була одержана спадкодавцем, а право на її отримання та виплату, згідно зі статтею 1219 ЦК України, до складу спадщини не входить.

Також, вказує на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, в тому числі і спадкоємцями за законом. Позивачка 30 квітня 2021 року звернулась до Управління за отриманням недоотриманої пенсії, тому недоотримана пенсія була виплачена за період з 29.04.2018 року по 31.08.2019 року за три роки до дня звернення в сумі 142 261,49 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, з наступних підстав.

Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Луганську Луганської області.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 березня 2021 року, виданого державним нотаріусом сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 24.08.2017 року по 31.08.2019 року в розмірі 205 268,28 гривень. Свідоцтво про право на спадщину складено у відповідності до довідки № 0574-05-8/9393 від 01.09.2020 року, що видана відповідачем.

Згідно квитанції «Ощадбанк» від 29.09.2021 року відповідач перерахував позивачці суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в розмірі 142 261,49 грн.

Згідно відповіді відповідача від 06.12.2021 року встановлено, що, на запит державного нотаріуса Кривенець А.А., Бахмутсько Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області 01.09.2020 року листом № 0574-05-8/9393 надано відповідь про розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 24.08.2017 року по 31.08.2019 року, який склав 205 268,28 грн. У відповіді було зазначено, що сума недоотриманої пенсії буде зменшена в залежності від дати звернення до територіального управління Пенсійного фонду України особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину, з урахуванням вимог статті 46 Закону № 1058.

30.04.2021 року ОСОБА_1 надала до Управління заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

Днем звернення вважається 30.04.2021 року, період недоотриманої пенсії склав з 29.04.2018 року по 31.08.2019 року. Сума 142 261,49 грн., що належала одержувачу ОСОБА_2 , Головним управлінням нарахована згідно частини 1 статті 46 Закону № 1058 та була виплачена спадкоємиці в вересні 2021 року.

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.07.2022 року вбачається, що відповідно до частини другої статті 49 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється за заявою пенсіонера в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього.

У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом.

За матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсійних коштів проведена по 30.06.2016 року.

За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не звертався.

Відтак, зазначені суми недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 в розмірі 142261,49 грн., за період з 29.04.2018 року по 31.08.2019 року, виплачені Головним управлінням у вересні 2021 року.

Пенсійні кошти за період з 01.07.2016 року по 28.04.2018 року не нараховувались.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги виходив з того, що оскільки позивачка набула право власності на недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 205 268,28 грн., то відповідач Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно виплатити усю суму грошових коштів, а обмеження цих виплат трирічним терміном є незаконним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно за ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до частин 3,4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, державним нотаріусом сьомої Харківської міської державної нотаріальної конторивидано свідоцтво про право на спадщину за законом від 04 березня 2021 року, з якого вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 24.08.2017 року по 31.08.2019 року в розмірі 205 268,28 гривень. Свідоцтво про право на спадщину складено у відповідності до довідки № 0574-05-8/9393 від 01.09.2020 року, що видана відповідачем.

Між тим, на звернення позивачки про виплату недоотриманої пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатило позивачці 142 261,49 грн.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач перешкоджає реалізації права позивачки, як власниці майна в порядку спадкування, на отримання недоотриманої пенсії після померлого батька, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити на користь позивачки невиплачену частку недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 63 006 грн. 79 коп., є законними та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про про те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, в тому числі і спадкоємцями за законом, та, оскільки, позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за отриманням недоотриманої пенсії 30.04.2021 року, тому недоотримана пенсія була виплачена за період з 29.04.2018 ркоу по 31.08.2019 року за три роки до дня звернення в сумі 142 261,49 грн., колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується, як пенсія, членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки, як спадкоємиці, на отримання всього належного їй спадкового майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що до складу спадкового майна входить лише нарахована сума пенсійних виплат, яка не була одержана спадкодавцем, а право на її отримання та виплату згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, у даному випадку, судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги, а саме в межах сум, які належать позивачці на праві власноті відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 березня 2021 року, яке є чинним та складено у відповідності до довідки № 0574-05-8/9393 від 01.09.2020 року, що видана відповідачем.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 листопада 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 28 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: