Справа № 174/44/23
п/с № 2-о/174/6/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Кам`янського району Дніпропетровської області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересовані особи - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересовані особи - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те що, вона є донькою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка є одною із співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло. Таким чином, право власності на квартиру входить до складу спадщини ОСОБА_3 після її смерті.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_3 , в вересні 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жиганової Л.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_3 , але постановою приватного нотаріуса було відмовлено заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Дана постанова обґрунтована тим, що ОСОБА_1 в шести місячний строк не звернулася з заявою про прийняття спадщини, а докази, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем відсутні, оскільки вони зареєстровані за різними адресами. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , в той час як померла ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 . Але фактично ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом за адресою АДРЕСА_1 , так як у зв`язку з хворобою та поганим станом здоров`я матері заявниця доглядала за нею.

Таким чином для того щоб отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері необхідно встановити в судовому порядку факт того, що заявник постійно проживала з нею на час її смерті, у м. Вільногірську, Кам`янського району, Дніпропетровської області в одному зі спадкодавцем житлі.

Зважаючи на неможливість спадкоємцем оформити спадкові права на спадкове майно, заявник звертається до суду щодо встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 30.01.2023 року заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем залишено без руху.

Заява про усунення недоліків надійшла 03.02.2023 року.

Ухвалою від 08.02.2023 року відкрито провадження за заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Заявник в судове засідання не зявилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином.

Представник заявника в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просив суд розглянути справу без участі його як представника та без участі заявника, заяву просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 17.02.2023 року подала клопотання в якому просила розгляд даної справи проводити (розпочинати та закінчувати) без участі представника, заперечень по суті заяви не мають.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав 13.03.2023 року пояснення заінтересованої особи в яких підтвердив, що ОСОБА_1 є його рідною сестрою, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько. Мати ОСОБА_2 мала у власності частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадщини, він не претендує на спадщину після смерті матері. Також підтверджує, що його сестра ОСОБА_1 на момент смерті матері фактично постійно проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із поганим станом здоров`я матері. Проти задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту не заперечує.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10.06.2015 року, ОСОБА_3 помела ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.05.1968 ОСОБА_4 (російською мовою) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 і її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (російською мовою) (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 01.08.1987 року заявник змінила своє прізвище ОСОБА_4 (російською мовою) на прізвище ОСОБА_7 , внаслідок укладення шлюбу з громадянином ОСОБА_8 (а.с. 10).

Відповідно до копії акту № 870 про встановлення факту постійного проживання від 10.01.2023, складеного депутатом Вільногірської міської ради Новіковою О.О. в присутності сусідів-свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 встановлено, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_11 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , постійно проживала разом з ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , та у зв`язку з хворобою та поганим станом здоров`я матері доглядала за нею (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло за адресою АДРЕСА_1 , вона належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до копії інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 69924143 від 05.09.2022 року інформація про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 відсутня (а.с. 13).

Постановою № 77/02-31 від 05.09.2022 приватним нотаріусом Жигановою Л.С. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_4 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, а докази, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем відсутні, оскільки вони зареєстровані за різними адресами (а.с. 14).

Співвласник вказаної вище квартири ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 19.04.2022 року (а.с.15).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами і у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".

Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61 24660св18), від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 18230св19), від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 6114667св20).

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року тощо.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявник є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка є одною із співвласників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час це Кам`янський р-н., Дніпропетровська обл., вказані особи на момент смерті спадкодавця були зареєстровані за різними адресами, тому заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину. Отже, встановлення факту проживання заявника з її матір`ю, ОСОБА_3 на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. Спір про право відсутній і до такого висновку суд дійшов проаналізувавши подану заяву, матеріали справи та письмові пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 та клопотання представника виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області і від встановлення факту, про який просить заявник, не буде залежати розмір спадщини, що мала б належати іншим спадкоємцям, тобто між заявником і заінтересованими особами відсутній спір про право на спадкове майно після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку про можливість задоволення заяви, оскільки факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем на час її смерті знайшов своє підтвердження в процесі судового розгляду.

В даному випадку судові витрати не відшкодовуються згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, заінтересовані особи - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати не відшкодовуються.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А.Ілюшик