Справа № 137/1269/22

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2023 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судових засідань Голота О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління Державної Міграційної служби України у Вінницькій області про встановлення факт, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначила, що вона народилася в УРСР Вінницька область Літинський район с. Дашківці. 28.04.1987 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який проживав на той час в м. сухінічі калужської обл., рфср. Її чоловік служив у внутрішніх військах і у 1990 році був переведений у військову частину № НОМЕР_1 м. Вінниці, тому вони переїхали на територію України і стали проживали с. Дашківці Літинського району Вінницької області. У 1993 році її чоловік помер і вона сама займалась вихованням синів та доглядала за матір`ю похилого віку. У 2001 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . За час проживання на території України, 03.12.2008 отримала в ДПА Вінницької області індивідуальний номер. Відповідно до посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 19.12.2012 зареєстровано її місце проживання по АДРЕСА_1 . На даний момент, вона є громадянкою росії. Вказує, що 05 серпня 2022 вона звернулась до управління Державної Міграційної служби України у Вінницькій області про надання її громадянства України, проте її було відмовлено. Тому змушена звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення для встановлення громадянства і для отримання паспорта громадянина України. 03.01.2023 від Управління державної міграційної служби у Вінницькій області надійшов відзив на заяву, у якому представник заінтересованої особи ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні заяви. Обґрунтовував свої доводи тим, що заявник ОСОБА_1 звертаючись до суду з відповідною заявою має на меті встановити належність до громадянства України відповідно до статті 3 ЗУ «Про громадянство України». Проте, вона є громадянкою російської федерації, що підтверджується паспортом громадянина російської федерації, серія НОМЕР_3 від 18.09.2008, за яким вона зверталась для отримання дозволу на імміграцію до України. На території України ОСОБА_1 31.10.2012 отримала дозвіл на імміграцію з підстави пункту 3 частини 3 ст. 4 «Про імміграцію», а саме з підстави народженням на території України, в зв`язку з чим 19.12.2012 остання була документована посвідкою на постійне проживання на території України серія НОМЕР_2 . Враховуючи наведене, зазначає, що даний встановлений факт не буде мати юридичного значення для заявника, оскільки вона не зможе реалізувати дане рішення у органах міграційної служби України, так як вона є громадянином російської федерації, а встановлення належності до громадянства України є підставою для видачі паспорта громадянина України громадянину російської федерації без будь-якого зобов`язання відмовитись від громадянства російської федерації і буде суперечити нормам статті 4 Конституції України. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 народилась на території України, тому вона за своїм клопотанням згідно статті 8 ЗУ «Про громадянство України» може набути громадянства України і звернення до суду з вказаною заявою можливе лише тоді, коли б заявник вичерпала усі можливі заходи для отримання громадянства України. За таких підстав, просять відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 . Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в заяві. Представник заінтересованої особи Управління Державної Міграційної служби України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Із показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 допитаних в судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є їхньою сусідкою і вказали, що вона народилась в с. Дашківці. Пам`ятають, що у 1987 році ОСОБА_7 виїхала до чоловіка на територію колишнього радянського союзу, звідки в травні місяці 1991 року вона разом з сім`єю переїхала в с. Дашківці Літинського району Вінницької області, де і проживає по даний час. Тут виросли її сини, ходили у місцеву школу. Тут помер її перший чоловік і вона вдруге вийшла заміж. Крім того, вона тривалий час працювала на місцевому підприємстві, згодом працювала в м. Вінниці. Вказали, що на території України її не було близько чотирьох років. Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3) ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. сухінічі калужської обл., рфср. зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 і після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.5) ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в с. Дашківці Літинського району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про одруження (а.с.6) 06.09.2001 ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_11 ». Відповідно до довідки ПАТ «Дашківці» за №169 від 12.12.2022 (а.с.9) зазначається, що ОСОБА_1 дійсно працювала на підприємстві і вказуються періоди роботи. 19.12.2012 ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне проживання на території України серія НОМЕР_2 (а.с.10). 05.12.2008 ОСОБА_1 одержала ідентифікаційний номер фізичної особи платника податків (а.с.11). Відповідно до довідки КЗ «Дашковецький ліцей Якушинецької сільської ради Вінницької області» за №01-29/128 від 05.12.2022 (а.с.13) син заявниці був зарахований учнем ЗОШ 1-3 ст. с. Дашківці та був випущений із закладу у 2001 році. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України №215 від 27.03.2001 року. Підстави належності чи набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та враховуючи показання свідків наданих в судовому засіданні, які узгоджуються між собою та зібраними у справі доказами, сумнівів у їх достовірності у суду немає, судом встановлено, що заява обґрунтована та є підстави для її задоволення, а тому для реалізації заявником ОСОБА_1 своїх прав необхідним є визнання факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268 ЦПК України, Закону України "Про громадянство", суд,-
ВИРІШИВ:
Заяву задовольнити. Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.