КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/1123/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 3» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2022 року в складі судді Янченка А. В.,

встановив:

12.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 3» (далі - ТОВ «Петрівський квартал 3») про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та стягнення коштів.

Посилався на ті підстави, що 04 червня 2021 року між сторонами було укладено договір №61/ПК7 ЛУ5 купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Позивач виконав свої зобов`язання за договором щодо оплати ціни майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 , проектний будинок АДРЕСА_2 , набув право отримати у власність майнові права на квартиру після закінчення будівництва та введення будинку в експлуатацію.

В установлений договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав, будинок не побудував та не здав в експлуатацію, що унеможливлює набуття позивачем права власності на квартиру.

Порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до істотних порушень прав позивача, внаслідок чого йому було заподіяна шкода у розмірі внесених на виконання цього договору коштів, а тому наявні підстави для розірвання вказаного договору та стягнення грошових коштів.

У зв`язку з цим просив: розірвати вказаний договір; стягнути з відповідача на його користь 1 419 154,23 грн - ціну майнових прав на квартиру, сплачених за договором; стягнути 209 036,18 грн - інфляційне збільшення боргу та 23 661 грн - 3 % річних від суми боргу; 8 636 251 грн - пеню на підставі ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху для сплати судового збору по вимогам майнового характеру.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2022 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник у визначений строк не виконав вимоги ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2022 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції проігноровані твердження позивача щодо наявності у нього пільг по сплаті судового збору.

Зазначив, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню, крім іншого, і положення Закону України " Про захист прав споживачів".

На обґрунтування своїх доводів посилається на висновок, наведений Верховним Судом в мотивувальній частині постанови від 07 жовтня 2020 року у справі №755/3509/18.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що при посиланні на норми Закону України "Про захист прав споживачів" повинно мати місце порушення прав споживача на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, проте позивач придбав майнові права на квартиру, що буде збудована в майбутньому, а тому діють правила і норми відповідних договірних відносин, не узгоджуються з положенням ЦПК України, оскільки вказані питання вирішуються під час ухвалення рішення, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За пунктами 18, 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Статтею 1-1 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо.

Звертаючись до суду з зазначеним вище позовом ОСОБА_1 просив розірвати договір №61/ПК7 ЛУ5 купівлі-продажу майнових прав на квартиру та повернути внесені ним на виконання цього договору грошові кошти.

Як вбачається з положень п.1.1, п. 1.3 вказаного договору, у відповідності до пункту 1 статті 6 та статті 656 ЦК України, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру АДРЕСА_3 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Предметом цього договору є майнові права на квартиру, які після готовності об`єкта будівництва до експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації покупцем права власності в установленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим договором продавець зобов`язаний передати покупцю документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру.

Отже, судом першої інстанції зроблено передчасний висновок про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір купівлі-продажу майнових права передбачає в подальшому набуття їх покупцем права власності на квартиру, що мав здатися в експлуатацію в третьому кварталі 2021 року.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_1 як на підставу порушених прав посилався на положення Закону України «Про захист прав споживачів», тому звільняється від сплати судового збору за подання позовної заяви, наведених вище норм матеріального права не врахував, та дійшов передчасного висновку, що позивач таких пільг при поданні позовної заяви не має.

Остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу є завданням підготовчого провадження.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

У порушення норм процесуального права суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність сплати судового збору за подання позовної заяви у даній справі.

Оскільки оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, така підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2022 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк