ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1714/23 Справа № 243/9501/21 Суддя у 1-й інстанції - Старовецький В.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу відповідача відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2021 року, ухваленого суддею Старовецьким В.І. у м.Слов`янськ Донецької області, (відомості про жату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У вересні 2021 року ОСОБА_2 , діючій в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

27 липня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії померлої у розмірі 58 959,51 грн.

Дане свідоцтво нотаріусом було видане на підставі Листа Відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) м.Волноваха Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 липня 2021 року №0500-1804-8/34875, в якому зазначено, що загальна сума недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_3 складає 58959,51 грн. Та повідомлено, що розмір пенсії буде зменшено в залежності від дня звернення до управління Пенсійного фонду, що відповідає вимогам ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_1 зверталась через адвоката Корнієнко А.А. до управління за отриманням недоотриманої пенсії та інформацією щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії за період з 01.01.2014 року по 17.11.2020 року стосовно ОСОБА_3 та відповідно до листа від 25 серпня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відмовилось надавати інформацію стосовно нарахування та виплати пенсії ОСОБА_3 за весь час перебування на обліку в управлінні.

Вважає обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, є неправомірним.

Просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_3 у розмірі відповідно до наданої на запит суду інформації.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, задоволені.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом, у виді недоотриманої суми пенсії у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у розмірі 83 842 (вісімдесят три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 78 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.(дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будичи незгодним з ухваленим судовим рішення, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною 2 ст.49 Закону №1058, з урахуванням вимог ст.46 цього ж закону (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Вказує, що оскільки Позивач виступає спадкоємцем, тобто має всі права та обов`язки що іОСОБА_3 , то до питання виплати недоотриманої пенсії застосовуються норми та строки визначені у Законі України «Про зальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінню як внутрішньо переміщена особа і виплату пенсії їй було призупинено до з`ясування фактичного місця проживання. За поновленням виплати пенсії ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не зверталася та знята з обліку у зв`язку зі смертю.

Відповідач вказує, що право на нарахування пенсії не входить до складу спадщини, адже має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була її участь у соціальних та трудових відносинах та оскільки померла за життя не вживала заходів щодо своєчасного нарахування та отримання пенсії, вона не скористалась своїм правом на отримання належних пенсійних коштів.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно зі Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 червня 2021 року Бородянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помела ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Докучаєвськ Донецької області, про що складено відповідний Актовий запис №610.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 липня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г., спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманих пенсійних виплат у сумі 58 959,51 грн., що належали ОСОБА_3 , розмір який підтверджено повідомленням Відділу обслуговування громадян №14 (сервісний центр) м.Волноваха Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 17 липня 2021 року.

При оформленні довідки про залишок недоотриманих коштів померлої ОСОБА_3 на запит нотаріуса від 29 червня 2021 року сума недотриманої пенсії зазначена на дату формування довідки (29 червня 2021 року) з урахуванням статті 46 Закону та складає 58959,51 грн. за останні три роки. Також в довідці зазначено, що розмір недотриманих сум пенсій може бути зменшено в залежності від дати звернення до управління Пенсійного фонду Україн.

Згідно з розрахунком суми недоотриманих коштів померлої ОСОБА_3 , залишок недоотриманих коштів за період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2020 року становить 83842,78 грн.; залишок недоотриманих коштів у відповіді на запит нотаріуса становить 58959,51 грн.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті матері позивача - ОСОБА_3 у розмірі 83842,78 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, розмір якого становить 83842,78 грн., а не успадкована позивачем як недоодержана пенсія в розмірі 58959,51 грн., тому невиплачена пенсія, яка увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 складає саме 83842,78 грн., яка і повинна бути виплачена позивачу, як майно, яке увійшло до складу спадщини, що відповідає нормам ст.52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" без урахування норм ст.46 зазначеного закону.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі з огляду на таке.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом першої інстанції встановлено, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті матері позивача - ОСОБА_3 розмір, якої складає 83842,78 грн., а не пенсія в розмірі 58 959,51 грн. на яку позивачу видане свідоцтво про право на спадщину, тому суд на законних підставах стягнув з відповідача на користь позивача недоотриману матір`ю пенсію в розмірі 83842,78 грн., яка входить до складу спадщини.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім цього, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах « ОСОБА_5 дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, висновок суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцю у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому відповідач невиплативши позивачу83842,78 грн., недоотриманої пенсії, які входять до спадкового майна, перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця померлої матері на отримання всього належного їй спадкового майна, що є підставою для задоволення позову, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді:.