Справа № 242/246/23
Провадження № 2/242/326/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м. Селидове

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Хацько Н.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 24.02.2023 року звернувся до Селидівського міського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вважаю, що справа не може бути прийнята до розгляду Селидівському міському суду Донецької області, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 23 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з позовної заяви відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно до листа Селидівської міської ради Донецької області від 01.03.2023 року № 08-4/104 за наявними обліками відомості щодо реєстрації місця проживання громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Відповідно до листа Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області від 02.03.2023 року № 1401.2.3-1105/1401.2.10-23 за наявними обліками РТГ ІП «Реєстрація місця проживання» ЄІАС УМП ДМС України, відомості щодо факту реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Додатково проінформовано, що за обліками ЄІАС УМП ДМС України, на момент документування паспортом громадянина України, станом на 04.07.2016 року, ОСОБА_2 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідності до листа Міністерства соціальної політики України від 02.03.2023 року №2581/0/2-23/19 було повідомлено, що в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб міститься така інформація: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , була зареєстрована: АДРЕСА_3 , фактично проживала: АДРЕСА_4 , адреса фактичного проживання та листування: АДРЕСА_5 з 23.04.2022 року.

В свою чергу, форма довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, затверджена постановою Кабінету Міністрів України "Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення" від 01.10.2014 №509 (далі - Постанова №509).

Відповідно до п. 1 Постанови №509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - особа, яка переміщується).

Надалі Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 26.08.2015 №636, якою було внесено зміни до Постанови №509.

Так, вказаною постановою було викладено назву Постанови №509 у такій редакції "Про облік внутрішньо переміщених осіб" та викладено в новій редакції Додаток до постанови - Довідку про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до п. 1 Постанови №509 довідка є документом, який видається внутрішньо переміщеній особі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-IV (зі змінами та доповненнями) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні.

Згідно з п. 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

09.08.2017 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання» №579, якою внесено зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру", а саме виключено в абзаці першому слова "та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи". Вказана постанова набрала з чинності з 16.08.2017.

Отже, з 16.08.2017 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що відомості щодо внутрішнього переміщення не є відомостями про зареєстроване місце проживання відповідача, оскільки вони підтверджують відомості щодо фактичного внутрішнього переміщення особи.

У зв`язку з цим , суд, встановлюючи зареєстроване місце проживання відповідача є: АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак, підстав, визначених ч. 2 ст. 28 ЦПК України, для розгляду справи про розірвання шлюбу за місцем реєстрації позивача, в позовній заяві не зазначено та документів на підтвердження вищевказаних підстав не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що даний позов подано до Селидівського міського суду Донецької області з порушенням правил територіальної юрисдикції, встановлених ст.27 ЦПК України.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ такий суд має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

В своєму рішенні від 20.07.2006 року «Сокуренко і Стригун проти України», Європейський Суд з прав людини зазначив, що фраза «встановлений законом» стосується не лише правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 27/0/38-14 від 02 вересня 2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ» було визначено підсудність справ Дружківського міського суду Донецької області, які були підсудні Ясинуватському міськрайонному суду Донецької області.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підсудна Дружківському міському суду Донецької області.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне цивільну справу № 242/246/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд до Дружківського районного суду Донецької області, який розташований за адресою: 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, буд. 45.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати на розгляд до Дружківського міського суду Донецької області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Н. О. Хацько