справа №758/1414/22
провадження № 22-ц/824/1148/2023
головуючий у суді І інстанції Головчак М.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

1) зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі судового наказу Подільського районного суду м. Києва, про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття;

2) зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва, про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на її утримання з 1/6 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 31 серпня 2020 і до досягнення дитиною трьох років.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5 червня 2016 року укладено шлюб, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

7 вересня 2020 року Подільським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

З того часу, позивач сплачує аліменти в середньому близько 4000 грн щомісячно. Оскільки він офіційно не працевлаштований, здійснює свою діяльність, як фізична особа-підприємець, розрахунок частки заробітку (доходу) платника аліментів здійснюється від середньої заробітної плати штатних працівників за видами економічної діяльності за місяць, визначеної Головним управлінням статистика у м. Києві.

23 червня 2021 року рішенням Подільського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 31 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років.

Крім того, позивач сплачує аліменти, також надсилає поштовим зв`язком дитині предмети особистої гігієни, одяг, продукти харчування, іграшки відповідно до віку дитини, оскільки мати ОСОБА_2 , здійснює перешкоди у участі батька в вихованні дитини.

Проте, дохід ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця не досягає рівня, визначеного Головним управлінням статистики у м. Києві. Середній заробіток позивача складає 10 000 грн, на підтвердження чого наддав квитанцію.

Відповідно до встановленої середньої заробітної плати Головним управлінням статистики у м. Києві дохід позивача повинен складати 20 481 грн. Сума стягнень на утримання доньки від середньої заробітної плати у м. Києві складає 5120,25 грн станом на жовтень 2021 року. Сума стягнень на утримання дружини відповідно до розрахунку складає 3413,50 грн. Сумарно сума виплат в якості аліментів складає 8533,75 грн, що є непомірним для позивача, оскільки із запровадженням всесвітньої пандемії його дохід значно зменшився, що підтверджується платіжним дорученням в період з жовтня 2020 року по січень 2022 року.

Крім того, на утриманні у позивача перебувають батьки, також, він вимушений сплачувати комунальні послуги за квартиру, що є наразі об`єктом поділу майна подружжя.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції пославшись на прецедентну практику Європейського суду з прав людини не надав жодному доказу, на які посилалась сторона позивача, як на підставу для зменшення розміру аліментів, належної оцінки. Також суд не вказав, з яких саме підстав вважає надані докази, неналежними для задоволення позову.

Зазначає, що під час судового засідання судом були досліджені докази, на які сторона позивача посилалася, як підставу для задоволення позовних вимог, а саме: квитанції, які підтверджують зменшення рівня доходу позивача; медична документація, яка підтверджує погіршення стану здоров`я позивача, які слугують і підставами зменшення рівня доходу позивача; на утриманні позивача перебувають батьки, які є особами похилого віку, зокрема батьку ОСОБА_1 потрібне постійне медикаментозне лікування, оскільки останній хворіє на цукровий діабет II типу, гіпертонічну хворобу, остеохондроз поперекового відділу хребта, антеролістез, абсолютний спінальний стеноз, на яке власного доходу батьків критично не вистачає; також, в частині щомісячних видатків позивач щомісячно вимушений сплачувати комунальні послуги за квартиру, що є наразі об`єктом поділу майна подружжя за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що жодну з цих обставин суд не оцінив, не надав належної оцінки доводам сторони позивача, про що і не зазначив в рішенні суду.

У грудні 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому вона просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що платіжні доручення, які були додані до позовної заяви не відображають повної картини отримання такої малої суми доходу, оскільки позивач є фізичною особою- підприємцем, який має статус платника Єдиного податку III групи, то належним доказом, який підтверджує дохід від діяльності позивача є Податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця. Так, як відповідні докази не були надані позивачем, то платіжні доручення не відображають фактичні доходи позивача від підприємницької діяльності.

Вважає, що оскільки позивач має дохідність вище середньої по Україні, а також те, що позивач має ще свого рідного брата - громадянина України, ОСОБА_4 , то утримання власних батьків позивача є таким, що не погіршує його матеріальне положення. Більше того, брат позивача не так давно, за свої власні кошти придбав квартиру у АДРЕСА_2 . Окрім цього, через деякий час, ОСОБА_4 придбав земельну ділянку під Києвом та житловий будинок, площею 150 м 2 у с. Шпитьки, Києво-Святошинського р-н., Київської обл., що підтверджується Витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно (копія наявна у матеріалах справи). Також, на придбання квартири за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_4 надав у позику позивачеві суму коштів у розмірі 54 500дол. США та 8 200 євро строком на 5 років.

Звертає увагу на те, що позивачем, окрім як медичних документів, які підтверджують факт наявності у батька позивача низки хвороб, більше нічого не було долучено до матеріалів справи, ні пенсійного посвідчення, ні доказів того, що позивач надає матеріальну допомогу батькам, та те, що вони потребують такої допомоги за низьким рівнем доходу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Письменна В.М. просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Кацалап А.А. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Судомпершої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 5 червня 2016 року було укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідні обставини були встановлені у інших судових провадженнях, які розглядались судами за участі позивача і відповідача, та не заперечуються сторонами цього спору.

Так встановлено, що 7 вересня 2020 року Подільським районним судом м. Києва у справі № 758/9738/20 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

23 червня 2021 року рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/9738/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 31 серпня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_1 відзиву на позов у цій справі не надав, рішення в апеляційному порядку не оскаржував.

Із матеріалів справи також вбачається, що відповідач судовий наказ виконував з вересня 2020 року та заборгованості немає, що підтверджується довідкою Дніпровського відділу ДВС у м. Києві.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач працездатний, працює, отримує щомісячний дохід, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання дитини суду не надав.

Колегія суддів повністю погоджується з рішенням суду, з урахуванням наступного.

Спірні правовідносини врегульовані ст.192 СК України, згідно приписів якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин.

По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо).

По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними.

По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивач є фізичною особою підприємцем та ним до позову були надані платіжні доручення про зарахування на власний картковий рахунок власного доходу за період з жовтня 2020 року по грудень 2021 року на загальну суму 156219 грн, що в середньому (за 15 місяців) складає 10414,6 грн за місяць. Однак ці докази свідчать про розмір його доходу після визначення розміру аліментів на дитину згідно із судовим наказом від 07 вересня 2020 року, та не можуть свідчити про будь-яку зміну в бік збільшення чи зменшення, оскільки доказів щодо розміру доходу на час встановлення розміру аліментів суду надано не було.

При цьому заперечуючи проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги інша сторона - відповідач ОСОБА_2 вказує на те, що зазначені докази не є належними.

Перевіряючи відповідні доводи та заперечення колегія апеляційного суду виходить з того, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абз. 1-2 п. 44.1 ПКУ).

Облік доходів та витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет (абзац четвертий п. 296.1 ПКУ).

Згідно з абз. 1 п. 296.1 ПКУ фізичні особи - підприємці (далі - ФОП) - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками ПДВ, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Зокрема, документами, які підтверджують дохід ФОП, є документи, що підтверджують надходження коштів на поточний рахунок в банку або надходження готівкових коштів.

Відповідно до п. 11 Положення № 148 готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі. Оприбуткуванням готівки в касах суб`єктів господарювання, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням КОРО без застосування РРО, є занесення даних розрахункових квитанцій до КОРО. Така вимога стосується ФОП, які не застосовують РРО/ПРРО на підставі Постанови № 1336.

Оприбуткування та облік ФОП отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат / у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів у порядку, визначеному ПКУ. ФОП касової книги не ведуть (п. 39 Положення № 148).

Тобто ФОП, які не застосовують РРО/ПРРО (наприклад, ФОП - платники єдиного податку першої групи), оприбутковують готівку шляхом ведення помісячного обліку доходів відповідно до абзацу першого п. 296.1 ПКУ без заповнення касових книжок.

У разі застосування РРО доходи, вказані ФОП - платником єдиного податку згідно абз. 1 п. 296.1 ПКУ, підтверджуються звітами РРО/ПРРО та виписками про рух коштів на рахунках, відкритих в установах банків.

У разі незастосування РРО/ПРРО згідно Постанови № 1336 підтвердженням доходів будуть записи в книзі КОРО (здійснені на підставі розрахункових квитанцій) та виписки про рух коштів на рахунках, відкритих в установах банків.

Позивачем до матеріалів справи також додано виписку про рух коштів по рахунку за період 1 січня 2022 року по 29 липня 2022 року, що є доказом у справі (Т.1, а.с. 109-113).

Із вказаної виписки вбачається, що дохід позивача за період з 1 січня 2022 року по 29 липня 2022 року, тобто майже за сім місяців склав 926 906 грн, що в середньому складає 132 415 грн в місяць.

Таким чином, надані платіжні доручення про зарахування власного доходу на картковий рахунок та виписка про рух коштів по рахунку містять інформацію щодо розміру доходів після попередньо визначеного розміру аліментів та свідчить, що розмір доходу за 2022 рік є більшим у порівнянні із 2020 та 2021 роками.

Так само стороною позивача у підтвердження погіршення стану здоров`я були надані: виписки, довідки, консультації станом на 2019 рік. Відповідно до медичної документації: 17 березня 2020 року ОСОБА_5 проходив консультацію у невролога (первинну), діагноз вертеброгенна цервикокраніалгія з помірним больовим і м`язові-тонічним синдромом. Диссомнія. 26 січня 2019 року рентгенографія шийного відділу хребта у двох проекціях із функціональними пробами, діагноз: рентген-ознаки нестабільності тіл хребців у сегментах СЗ - С4 та С6 - С7; ознаки персистуючих апофізів С6 хребця, аномалії Кіммерле; ознаки остеохондрозу шийного відділу хребта 1ст, унко-вертибрального арторзу. 30 липня 2019 року висновок невролога (первинний), діагноз вертеброгенна цервикокраніалгія з помірним больовим і м`язові-тонічним синдромом. 23 квітня 2019 року огляд лікаря невролога, діагноз лікування після обстеження. 6 квітня 2019 року; 27 березня 2019 року довідки від невролога. 27 квітня 2019 року комп`ютерна енцефалограма, діагноз консультація невропатолога. 11 липня 2019 року консультація невролога, діагноз головний біль напруженого типу (Т.1, а.с. 177-187).

Отже, вказані копії медичної документації, мали місце до видачі Подільським районним судом м. Києва судового наказу, тобто до 7 вересня 2020 року.

Станом на 2022 рік, в матеріалах справи міститься консультація невролога від 14 червня 2022 року, діагноз соматофомна вегетативна дисфункція серця та серцево-судинної системи.

Таким чином, позивачем не доведено сам факт погіршення стану здоров`я порівняно із його станом, який був на час визначення попереднього розміру аліментів, та не доведено, що така зміна стану здоров`я суттєво впливає на можливість сплати аліментів з урахуванням його доходу за період з 1 січня 2022 року по 29 липня 2022 року у сумі 926 906 грн, що складає в середньому 132 415 грн.

Не можуть бути також визнані обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності на утриманні у позивача батьків пенсіонерів, оскільки обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 5 грудня 2018 року справа № 570/3274/15-ц та від 1 лютого 2022 року справа № 759/18917/17.

Жодних доказів окрім пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду не надано.

Крім того, наявність на утриманні батьків не є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років без доведення погіршення його майнового становища, що не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Судова практика у вирішенні аналогічних спорів за аналогічних обставин є також усталеною (див. постанови Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 565/1059/21 та від 06 червня 2022 року у справі № 523/8403/19).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 сплачуючи аліменти, також надсилає дитині поштовим зв`язком предмети особистої гігієни, одяг, продукти харчування, іграшки не заслуговують на увагу суду, оскільки нормами чинного законодавства передбачено, що батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину.

Аналогічно не заслуговують на увагу доводи щодо сплати позивачем комунальних платежів, оскільки не надано доказів, що такі грошові зобов`язаннявиникли після визначення попереднього розміру аліментів, які і доказів того, що виконання таких грошових зобов`язань суттєво впливає на матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено докази, зроблені висновки відповідають обставинам справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 23 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба