справа № 368/103/22 головуючий у суді І інстанції Зінченко О.М.
провадження № 22-ц/824/1681/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитною ставкою 3% на кредитну заборгованість у розмірі 14 633, 54 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 вересня 2008 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту № 038/726842-КР на суму 116 837 доларів США. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, в результаті чого мав заборгованість перед кредитором. Відповідно до виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., від 31 жовтня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 24755, з відповідача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 594,89 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 99 877,70 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 62 717,19 доларів США. Відповідачем умови договору не виконуються, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість за договором, нарахована за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 14 633,54 доларів США.

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою та просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. 31 жовтня 2017 року під реєстровим №24755 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 162 594, 89 доларів США таким, що не підлягає виконанню.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. 31 червня 2017 року було вчинено виконавчий напис №24755 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 162 594,89 доларів США. Позивач ОСОБА_1 вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає до виконання у зв`язку з тим, що спірний виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, зокрема, оригіналу кредитного договору, документів та доказів направлення, а також отримання боржником повідомлення про наявність заборгованості. Окрім того, на момент вчинення виконавчого напису заборгованість позичальника не була безспірною, а тому виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 року у задоволенні позову АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа Приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А., про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову через неповне встановлення обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» вказує про те, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовна заява подана з пропуском трирічного строку. Проте, з такими висновками суду першої інстанції позивач не погоджується виходячи з наступного. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит, однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Відповідно до спірного виконавчого напису з відповідача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 594,89 доларів США. Таким чином, в результаті невиконання умов договору, у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст.625 ЦК України, яка станом на 20 грудня 2021 року становить 14 633,54 доларів США. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, АТ «Альфа-Банк» вказує про те, що право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності за вимогами банку до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є помилковим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 16 вересня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту №038/726842-KR. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 116 837 доларів США.

Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» , а саме з 15 жовтня 2019 року.

Відповідно до виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., від 31 жовтня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 24755, з відповідача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 594,89 доларів США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 99 877,70 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 62 717,19 доларів США.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення боргу за кредитним договором № 038/726842-KR від 16 вересня 2008 року поза трирічним строком позовної давності, тобто за жовтень 2009 року - грудень 2018 року, а також вимоги про стягнення відсотків за цей період не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем за первісним позовом строку позовної давності. Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріусу не було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тому не було правових підстав для видачі виконавчого напису в силу вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку №296/5.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову в частині стягнення з відповідача відсотків, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Якщо порушення порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «Альфа-Банк» вказує про те, що відповідно до виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., від 31 жовтня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 24755, з відповідача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 162 594,89 доларів США. Оскільки відповідачем умови договору не виконуються, в результаті чого у відповідача виникла заборгованість за договором, нарахована за ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 14 633,54 доларів США, яка підлягає стягненню.

Разом з тим, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 року виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.О. і зареєстрований в реєстрі за №24755, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «Альфа-Банк» у розмірі 162 594,89 доларів США визнано таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи рішення в цій частині суд першої інстанції вказує про те, що нотаріусу не було надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, тому не було правових підстав для видачі виконавчого напису в силу вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку №296/5.

В зазначеній частині рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується.

За таких обставин, зобов`язання зі сплати боргу, що були визначені зазначеним виконавчим написом відсутні, а, відтак, і відсотки, передбачені ст. 625 ЦК України не можуть бути нараховані на неіснуюче грошове зобов`язання.

На вказані обставини позивач уваги не звернув, в своїй апеляційній скарзі послався на обставини, які не спростовують зазначених висновків, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 вересня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2023 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.