ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/661/22

Головуючий у першій інстанції Демченко Л. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/779/23

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_4 ,

особи, які подали апеляційну скаргу: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 березня 2023 року, дата складання повного його тексту: 20.03.2023, місце ухвалення: м. Бобровиця,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_4 , в якому просили визнати недостовірною інформацію, викладену у поданій нею до Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (далі за текстом - Деснянська спецпрокуратура) заяві від 15.07.2022, та зобов`язати останню офіційно спростувати й відкликати цю заяву, зазначивши, що наведені у ній факти є недостовірними та такими, що не відповідають дійсності. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 стало відомо, що Деснянською спецпрокуратурою проводилося встановлення фактів за заявою ОСОБА_4 від 15.07.2022 про вчинення кримінального правопорушення. В цій заяві відповідачкою повідомлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не несли службу в лавах Збройних Сил України (далі за текстом ЗСУ), що вони жодного дня не були на військовій службі ні в ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ні в самому ІНФОРМАЦІЯ_3 , що цих осіб не було ні на робочих місцях, ні на блокпостах, ні при виконанні будь-яких інших військових завдань, що вони весь час проводили за місцем своєї реєстрації, а не в ЗСУ. ОСОБА_4 стверджувала, що оскільки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 фактично не несли службу в ЗСУ та при цьому отримували заробітну плату, то їх дії підпадають під ознаки злочину про привласнення військового майна в період воєнного стану. Вказана інформація є недостовірною і такою що порочить честь, гідність та ділову репутацію загиблих військовослужбовців, чоловіків позивачок: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану, з 16.03.2022 їх чоловіків було призвано на службу до лав ЗСУ, де вони виконували бойові завдання щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 загинули, захищаючи Україну, і були поховані як військовослужбовці. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 посмертно нагороджені почесними відзнаками начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , їх батькам вручено подяки від імені особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 за виховання сина - справжнього патріота, мужнього і самовідданого Захисника України. Ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 не були зобов`язані повідомляти широкому загалу (в тому числі відповідачці, яка не є ні родичкою, ні подругою їхніх сімей) про військові частини, до яких їх зарахували, їх місця дислокації чи виконувані ними бойові завдання в період збройної агресії (фактично війни) на території України, тобто відомості, які фактично є державною таємницею. У протилежному випадку ними було б порушено військової присягу. Стверджуючи, що загиблі чоловіки є злочинцями, ОСОБА_4 цинічно паплюжить пам`ять про них, фактично здійснює наклеп на їхніх чоловіків, завдає ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 значних душевних страждань, які виразилися, зокрема, в руйнуванні їх життєвих планів, негативному впливі на честь, гідність та ділову репутацію, змушує докладати багато додаткових зусиль для організації свого життя. Так як чоловіки, про яких йдеться, були головами сімей, твердження відповідачки про те, що вони злочинці, а не військові, накладає відбиток на репутацію всієї родини. Більше того, м. Бобровиця не є великим, а тому позивачі побоюються, що сусіди, друзі та громадяни міста звинувачуватимуть їх у незаконному збагаченні за рахунок заробітної плати їх чоловіків-військовослужбовців, а діти загиблих через неправдиві звинувачення їх батьків можуть зазнати булінгу в учбових закладах. Моральні страждання, постійний пригнічений стан та депресія в цілому незадовільно відображаються на здоров`ї позивачів. Зокрема ОСОБА_3 внаслідок постійного стресу та напруження отримала захворювання та перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Бобровицька опорна лікарня». Оспорювана інформація не є оціночним суб`єктивним судженням про загиблих чоловіків позивачок. Вона містить недостовірні дані, стверджує чітко висловлені факти стосовно причетності до протиправної діяльності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 й ОСОБА_7 , які можуть бути перевіреними. Фактичні твердження про вчинення загиблими чоловіками позивачок дій, що містять ознаки злочину, порушують презумпцію невинуватості та негативно впливають на їх немайнові права.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив із того, що позовні вимоги є недоведеними. Так:

- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не зазначили, у який спосіб накладає відбиток на репутацію всієї родини твердження ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були злочинцями, а не військовими;

- посилання позивачів на те, що оскільки ОСОБА_8 є невеликим містом, то у них виникають побоювання, що сусіди, друзі та громадяни міста звинувачуватимуть їх у незаконному збагаченні за рахунок заробітної плати їх чоловіків-військовослужбовців, а діти через неправдиві звинувачення їхніх батьків можуть зазнати булінгу в учбових закладах, вказують на порушення прав у майбутньому, а не на час звернення до суду;

- відповідач, звертаючись до Деснянської спецпрокуратури до органу, який забезпечує виконання повноважень, визначених Законом України «Про прокуратуру», іншими законодавчими актами, наказами Генерального прокурора України, виконувала свій громадський обов`язок та реалізувала своє конституційне право на звернення до компетентного органу для перевірки зазначених у її заяві фактів про можливі протиправні дії - для перевірки виконання службових обов`язків в умовах воєнного стану ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому викладені у ній факти не є такими, що принижують честь і гідність ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також позивачів. Вони є інформацією, яку відповідачка просила перевірити уповноважені на те органи, у зв`язку з чим 14.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі за текстом ЄРДР) внесено відомості з правовою кваліфікацією отриманої інформації за ч. 4 ст. 410 КК України. На думку ОСОБА_4 , наведені нею факти свідчать про вчинення кримінального правопорушення, що не може бути підставою для визнання оспорюваної інформації недостовірною та не є підставою для застосування до неї цивільно-правової відповідальності. Відповідач, звертаючись з заявою до Деснянської спецпрокуратури, мала на меті довести до відома останньої для перевірки виявлені нею факти можливої протиправної поведінки вищевказаних осіб, а не поширити недостовірну інформацію чи довести такі відомості до громадськості;

- позивачі не довели, що оспорювана інформація була спрямована на посягання на честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 чи самих позивачів і надіслана з явним злим умислом, у зв`язку з чим порушувалися немайнові права позивачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати вказане рішення і ухвалити рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- при вирішенні справи суд безпідставно не застосував норми ч. 2 ст. 277 ЦК України, неправильно застосував роз`яснення, викладені у пп. 6, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»;

- судом не надано належної оцінки фактичним обставинам справи та наявним у ній доказам, які спростовують твердження ОСОБА_4 , яка не надала доказів достовірності оспорюваної інформації, що є очевидно неправдивою й порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів і їх чоловіків - загиблих військовослужбовців;

- посилання суду на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не довели явного злого умислу ОСОБА_4 на викладення інформації, що є предметом спору, є недоцільним, адже поняття умислу визначається ст. 24 КК України та застосовується під час розгляду кримінальних справ;

- висновки суду про те, що відповідачка у спірних правовідносинах реалізувала своє право на звернення до компетентного органу, а тому відсутні підстави для задоволення позову, зроблені без врахування висновку, викладеного у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 № 8-рп/2003;

- викладена відповідачем у заяві до Деснянської спецпрокуратури інформація, що оспорюється, не є оціночними судженнями, оскільки вона не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, а стверджує об`єктивні чітко висловлені факти причетності до протиправної діяльності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які можуть бути перевірені.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Гончаренко О.Ю. (у режимі відеоконференції) підтримала апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 перебували у шлюбі до смерті ОСОБА_5 й ОСОБА_7 відповідно, які померли ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Бояро-Лежачі Конотопського р-ну Сумської обл., що підтверджується копіями свідоцтв відповідного змісту (арк. 26, 29, 27, 31).

Відповідно до копії довідки Комунального некомерційного підприємства «Бобровицька опорна лікарня» від 15.08.2022 № 130, ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні цього закладу з діагнозом: загострення дискогенного лівобічного іміорадикуліту з 04.08.2022, в тому числі й на дату її видачі (арк. 42).

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 посмертно нагороджені почесними відзнаками начальника Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до його наказу № 570 від 18.08.2022; їх батькам вручені подяки як батькам військовослужбовців ЗС. У кожній з цих подяк, серед іншого, зазначено таке: «за виховання сина справжнього патріота, мужнього і самовідданого захисника України», який «виявивши вірність військовій присязі, особисту мужність і відвагу, ціною власного життя … гідно протистояв ворогу під час виконання обов`язків військової служби по захисту незалежності та територіальної цілісності України», подвиг якого «залишиться у пам`яті його бойових побратимів як приклад честі та військової доблесті в боротьбі за мир, спокій й щасливе майбутнє Українського народу» (копії посвідчень та подяк на арк. 38-39, 40-41).

Згідно з копіями довідок ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.08.2022 №№ 3/2526, і 3/2527, старший солдат ОСОБА_7 і солдат ОСОБА_5 з 16.03.2022 по 15.06.2022 виконували бойове завдання щодо забезпечення та здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі цього Центру (арк. 35, 37).

13.07.2022 ОСОБА_4 подала до Деснянської спецпрокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення, датовану 11.07.2022, що зареєстрована Прокуратурою 13.07.2022 за вх. № 1340-22, в якій, серед іншого, просила внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 410 КК України, за її заявою до ЄРДР та притягнути до кримінальної відповідальності винних осіб; повідомити її про результати розгляду заяви, а також зазначила, що:

- після смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які загинули в червні 2022 р. в Сумській обл., Конотопського р-ну, та були похоронені на території Бобровицької об`єднаної територіальної громади (далі за текстом ОТГ), їй стало відомо, що вони якимось чином стали військовослужбовцями, мобілізованими до лав ЗСУ, проте жоден з вказаних чоловіків не був жодного дня на військовій службі в ЗСУ: ні в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , ні в самому ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, як з`ясувалося після їх смерті, останні рахувалися військовослужбовцями разом з іншими громадянами, які теж не мають та не мали жодного відношення до ЗСУ та мали між собою дружні відносини, в тому числі з начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_14 ;

- як з`ясувалося, вищепойменованих громадян ще в березні 2022 р. було мобілізовано до лав ЗСУ через ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за сприянням начальника ОСОБА_15 , який мав дуже тісні стосунки з померлими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а з рештою він товаришує;

- до смерті вказаних громадян ніхто в Бобровицькій ОТГ не знав та навіть подумати не міг, що померлі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 були військовослужбовцями ЗСУ, оскільки їх ніколи не було ні на робочих місцях, ні на блокпостах чи при виконанні будь-яких інших військових завдань. Натомість вони влаштовували «собі різного роду дозвільні програми» за місцем їх реєстрації;

- всі ці дані стали відомі лише після смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , яких привезли в Бобровицьку ОТГ для поховання як військовослужбовців, проте ці чоловіки також постійно весь свій час проводили за місцем їх реєстрації, а не в ЗСУ.

14.07.2022 в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000033 про правопорушення, кваліфіковане за ч. 4 ст. 410 КК України, на підставі вищевказаної заяви, відповідно до якої фабула у цього правопорушення така: посадовими особами Ніжинського РТЦК здійснюється заволодіння державними коштами шляхом протиправного нарахування заробітних плат військовослужбовцям, які фактично не виконують службові обов`язки.

25.08.2022 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, у провадження якого передано вищевказане кримінальне провадження, електронною поштою, а потім і у паперовому виді надійшла заява ОСОБА_4 , датована нею 24.08.2022, у якій остання просить у рамках цього провадження не викликати її для участі у слідчих діях, що у ньому проводяться, оскільки вона відмовляється давати будь-які пояснення та показання. Ця відмова обґрунтовується тим, що після подання заяви до Деснянської спецпрокуратури від родичів вказаних у ній померлих осіб на її адресу надходять образи, наклепи й погрози її сім`ї, що спричиняє труднощі й боязнь проживати з ними в одному місті. У цій же заяві ОСОБА_4 також зазначає, що вона не заперечує щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Зазначене провадження закінчене 07.11.2022. Відповідно до постанови старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві від 07.11.2022 про закриття цього провадження, його закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Листом за вих. № 11-17-2415/22/чг від 07.11.2022 ОСОБА_4 сповіщено про прийняття тієї постанови. У ній констатується, що в ході досудового розслідування встановлено таке:

- 30.08.2022 ОСОБА_4 подала заяву про відмову від дачі показань у кримінальному провадженні № 0000033 від 15.07.2022 та з проханням не турбувати її, не викликати до органу досудового розслідування;

- не підтверджено факт привласнення службовими військовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 грошових коштів шляхом нарахування грошового забезпечення особам, які рахуються військовослужбовцями, однак фактично відношення до несення військової служби не мають, а отримані під час досудового розслідування матеріали спростовують інформацію, яка міститься у заяві ОСОБА_4 та на підставі якої були внесені відповідні відомості до ЄРДР;

- в діях військових службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутня суб`єктивна і об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, тому кримінальне провадження № 0000033 від 15.07.2022 закрито.

Наведені обставини підтверджено дослідженими судом матеріалами кримінального провадження № 0000033, у якому маються оригінали заяв ОСОБА_4 , датованих нею 24.08.2022 (арк. 3-5, 88, 89 кримінального провадження; копії цих заяв на арк. цивільної справи 32-34, 283) і названої постанови й супровідного листа (арк. 3-5, 88, 89, 112-114, 116 кримінального провадження; копії цих заяв і постанови на арк. цивільної справи 32-34, 283, 283 зворот).

Протягом всього розгляду справи стороною відповідача надане лише одне пояснення представника відповідача у місцевому суді - відзив адвоката Фурсія С.О. на позов (арк. 98-99). У цьому відзиві щодо суті спору між сторонами зазначається тільки таке: представник відповідача не згоден з позовними вимогами; ОСОБА_4 дійсно звернулась до Деснянської спецпрокуратури з заявою про можливі зловживання посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі якої порушено кримінальне провадження № 0000033, у якому на дату написання відзиву проводиться досудове розслідування; Верховний Суд України у п. 16 постанови його Пленуму від 27.02.2009 і Конституційний Суд України у Рішенні № 8-рп/2003 від 10.04.2003 у справі № 1-9/2003 орієнтують суди нижчих ланок на те, що:

- усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений строк. У випадку, коли особа звертається до цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації;

- звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на те законом іншими посадовими особами.

Аналіз наданих доказів і норм права, що регулюють спірні правовідносини, доводить суд такого.

Оспорювана інформація не є оціночним суб`єктивним судженням відповідача про загиблих чоловіків позивачок. Вона містить грубо-конкретні стверджувальні дані (чітко висловлені факти) причетності до протиправної діяльності ОСОБА_5 й ОСОБА_7 , які можуть бути перевіреними.

Викладена відповідачкою у заяві до Деснянської спецпрокуратури від 11.07.2022 (зареєстрована Прокуратурою 13.07.2022 за вх. № 1340-22) інформація про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не несли службу в лавах ЗСУ, що вони жодного дня не були на військовій службі ні в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , ні в самому ІНФОРМАЦІЯ_3 , що ці особи не були ні на робочих місцях, ні на блокпостах, ні при виконанні будь-яких інших військових завдань, що вони весь час проводили за місцем своєї реєстрації, а не в ЗСУ, а отже що вони безпідставно отримували в ЗСУ заробітну плату, суперечить вищеописаним належним, допустимим і достатнім доказам. Тож ця інформація є неправдивою.

Відповідно до ч. 4 ст. 32, ст. 68 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Частиною 1 ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 вказаного Кодексу, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 299 цього ж Кодексу, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Право на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам (ч. ч. 2, 1 ст. 277 ЦК України). Згідно з ч. ч. 4, 7 цієї ж статті, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У абз. 2 п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2003 від 10.04.2003 у справі № 1-9/2003 вказано, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Разом з тим і крім того, згідно з ст. 13 ЦК України: при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2); не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3); при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4); у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - четвертою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6).

Виходячи з вищенаведених у попередніх 6 абзацах норм права, звернення до будь-якого органу державної влади чи місцевого самоврядування з метою перевірки фактів про можливі протиправні дії, якщо така перевірка входить до компетенції цього органу, не може розцінюватися як поширення недостовірної інформації, що підлягає спростуванню. Натомість звернення до такого органу, фактичною метою якого є зганьблення гідності, честі та ділової репутації фізичної особи, в тому числі й померлого члена її сім`ї, слід розцінювати як поширення недостовірної інформації, що підлягає спростуванню.

З відзиву на позов ні прямо, ні побічно неможливо встановити фактичної мети, з якою ОСОБА_4 включено до цієї заяви оспорювану інформацію щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Тому на виконання вищенаведених норм права, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд для співставлення й порівняння зі змістом оспорюваної інформації, а також для перевірки твердження ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 не є ні родичкою, ні подругою їхніх сімей, та для відповідних висновків, на виконання ухвали суду від 10.07.2023, постановленої без видалення до нарадчої кімнати, листом від 13.07.2023 № 729/661/22/8154/2023 запропонував ОСОБА_4 надати пояснення або у судовому засіданні, або письмові, у яких детально висвітлити таке:

- чи була вона знайома з позивачами та померлими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до подання нею заяви до Деснянської спецпрокуратури, чи ні? Якщо так, то наскільки вона була з ними знайома, наскільки обізнана про їхнє життя, зокрема сімейне, та в яких стосунках вона перебувала з усіма вищепойменованими особами до подання вказаної вище заяви (хороші, погані, сусідські, ніякі тощо)?

- на якій відстані знаходиться її помешкання від помешкання всіх вказаних вище осіб?

- з яких джерел інформації (особисте спостереження чи сприйняття, зі слів інших осіб (яких саме осіб), з облікових чи якихось інших документів тощо) їй відомо, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не були жодного дня на військовій службі ні в ЗСУ, ні в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , ні в самому ІНФОРМАЦІЯ_3 , що останні мобілізовані за сприяння начальника ОСОБА_15 , що вони не були ні на робочих місцях, ні на блокпостах чи при виконанні будь-яких інших військових завдань та що весь свій час вони проводили за місцем їх реєстрації, а не в ЗСУ?

- чи відомо їй місце реєстрації та місце роботи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за їх життя? Якщо так, то звідки?

Вказаного листа (його копія на арк. 244) ОСОБА_4 отримано під розписку 20.07.2023 (арк. 247); відповідь на нього суду не надійшла.

Аналіз змісту заяви ОСОБА_4 до Деснянської спецпрокуратури, датованої 11.07.2022 (зареєстрована Прокуратурою 13.07.2022 за вх. № 1340-22), доводить апеляційний суд висновку, що повідомлена у ній інформація є неабияк суперечливою (антиномічною). Так, у цій заяві стверджується, що відповідачці після смерті ОСОБА_11 та ОСОБА_13 стало відомо, що:

- ОСОБА_19 і ОСОБА_20 рахувалися військовослужбовцями: останні були військовослужбовцями, в березні 2022 р. мобілізованими ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав ЗСУ, що в червні 2022 р. вони загинули в Конотопському р-ні Сумської обл. й після смерті їх привезли в Бобровицьку ОТГ для поховання і їх похоронено як військовослужбовців на території Бобровицької ОТГ, проте жоден з вказаних чоловіків не був жодного дня на військовій службі в ЗСУ: ні в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , ні в самому ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- до смерті вказаних громадян ніхто в Бобровицькій ОТГ не знав та навіть подумати не міг, що померлі ОСОБА_19 і ОСОБА_20 були військовослужбовцями ЗСУ, оскільки їх ніколи не було ні на робочих місцях, ні на блокпостах чи при виконанні будь-яких інших військових завдань. Натомість вказані чоловіки весь свій час проводили за місцем їх реєстрації, а не в ЗСУ, та влаштовували «собі різного роду дозвільні програми» за місцем їх реєстрації.

Твердження ОСОБА_4 у зазначеній заяві про те, що їй відомо, що ОСОБА_19 і ОСОБА_20 ніколи не були ні на робочих місцях, ні на блокпостах чи при виконанні будь-яких інших військових завдань, що весь свій час вони проводили за місцем їх реєстрації, а не в ЗСУ, та влаштовували «собі різного роду дозвільні програми» за місцем їх реєстрації, суперечить її твердженню у цій ж заяві про те, що їй відомо, що в червні 2022 р. ОСОБА_19 і ОСОБА_20 загинули в Конотопському р-ні Сумської обл. й після смерті їх привезли в Бобровицьку ОТГ для поховання і що їх похоронено як військовослужбовців на території Бобровицької ОТГ. Причому вказуючи у заяві, про яку йдеться, про те, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 «…загинули в червні 2022 р. в Сумській обл., Конотопського р-ну», ОСОБА_4 навіть не посилається на те, що за наявною в неї інформацією їх загибель мала місце не під час виконання ними обов`язків військової служби по захисту незалежності та територіальної цілісності України, а спричинена іншими обставинами. Аналіз наведеного доводить апеляційний суд висновку, що відповідач чітко усвідомлювала, що загибель ОСОБА_11 й ОСОБА_13 в Конотопському р-ні Сумської обл. категорично унеможливлювала і перебування останніх на робочих місцях, на блокпостах чи при виконанні військових завдань в Бобровицькій ОТГ, і проведення ними всього свого часу за місцем їх реєстрації з влаштуванням «собі різного роду дозвільних програм». Причому апеляційний суд не може не зазначити, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 з наступними змінами (зареєстрований у Мін`юсті України 23.12.2022 за № 1668/39004), у вказаному у свідоцтвах про смерть ОСОБА_5 та ОСОБА_7 місці їх смерті - с. Бояро-Лежачі Конотопського р-ну Сумської обл., датою виникнення можливості бойових дій визначено 23.04.2022.

ОСОБА_21 усвідомлення ОСОБА_4 наведених обставин у сукупності з достовірно відомими їй вищеописаними фактами перебування ОСОБА_11 й ОСОБА_13 на службі в ЗСУ і їх загибелі доводить апеляційний суд висновку, що фактичною метою подання ОСОБА_4 заяви до Деснянської спецпрокуратури, датованої 11.07.2022 (зареєстрована Прокуратурою 13.07.2022 за вх. № 1340-22), є зганьблення гідності, честі та ділової репутації ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Апеляційний суд дійшов цього висновку з урахуванням і того, що і у цій заяві, і в усіх інших матеріалах кримінального провадження № 0000033 відсутні відомості або про те, що ОСОБА_4 знає про настання відповідальності за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, або що її попереджено про це.

Виходячи з загальноприйнятих у суспільстві правил поведінки, норм моралі та уявлень про загальнолюдські цінності, оспорювана недостовірна інформація про те, що загиблі військовослужбовці ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не несли службу в лавах ЗСУ, що вони жодного дня не були на військовій службі ні в ІНФОРМАЦІЯ_7 , ні в самому ІНФОРМАЦІЯ_3 , що цих осіб не було ні на робочих місцях, ні на блокпостах, ні при виконанні будь-яких інших військових завдань, що вони весь час проводили за місцем своєї реєстрації, а не в ЗСУ, що оскільки ці особи фактично не несли службу в ЗСУ та при цьому отримували заробітну плату, є такою, що неабияк порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 й ОСОБА_7 і пам`ять про них - чоловіків позивачок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з тим, що вищевказана неправдива інформація завдає ОСОБА_2 і ОСОБА_3 неабияких душевних страждань внаслідок її негативного впливу на честь, гідність та ділову репутацію останніх і їхніх родин, змушує їх докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Так, і з тверджень позивачів, і зі змісту заяви відповідача від 30.08.2022 вбачається, м. Бобровиця не є великим, а тому не можна виснувати, що позивачі безпідставно побоюються, що сусіди, друзі та громадяни міста можуть звинувачувати їх у незаконному збагаченні за рахунок заробітної плати їх чоловіків-військовослужбовців, а їхні діти через неправдиві звинувачення їх батьків можуть зазнати булінгу в учбових закладах.

Так як оспорювана інформація (яку викладено ОСОБА_4 у поданій нею до Деснянської спецпрокуратури заяві про вчинення кримінального правопорушення від 11.07.2022, що зареєстрована Прокуратурою 13.07.2022 за вх. № 1340-22, щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ) є неправдивою і такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_5 й ОСОБА_7 , їх родин і пам`ять про ОСОБА_5 й ОСОБА_7 , а також завдає дружинам останніх втрат немайнового характеру, і фактичною метою поширення ОСОБА_4 цієї інформації є зганьблення гідності, честі та ділової репутації ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання недостовірною цієї інформації.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача офіційно спростувати та відкликати заяву, що є об`єктом судового розгляду, зазначивши, що наведені у ній факти є недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, задоволенню не підлягають з таких підстав. Провадження у кримінальній справі № 0000033 закінчене 07.11.2022 до відкриття провадження у цій справі. Відповідно до постанови старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві від вказаної дати, його закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, про що повідомлено ОСОБА_4 . Отже з прийняттям цієї постанови відпала потреба у спростуванні оспорюваної інформації її автором; відкликання цієї заяви є неможливим як таке, що не передбачене ні КПК України, ні Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, що затверджене наказом Генерального прокурора від 17.08.2023 № 231 (з наступними змінами).

Викладені в оскаржуваному рішенні висновки і зазначені у відзиві на позов мотиви його невизнання є такими, що суперечать описаним вище встановленим у справі обставинам та визначеним відповідно до них правовідносинам. Крім того, в силу ч. 2 ст. 13 і пп. 3, 6, 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України не є підставою для відмови у позові те, що побоювання позивачами звинувачень у незаконному збагаченні за рахунок заробітної плати їх чоловіків-військовослужбовців та можливості булінгу їхніх дітей в учбових закладах через неправдиві звинувачення їхніх батьків вказують на порушення прав не на час звернення до суду, а у майбутньому.

Вирішуючи справу, апеляційний суд не може не констатувати, що солдат ОСОБА_5 і старший солдат ОСОБА_7 . Указами Президента України №№ 162/2023 від 17.03.2023 і 783/22 від 17.11.2022 відповідно посмертно відзначені державними нагородами України за особисту мужність і самовіддані дії, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, вірність військовій присязі (їх копії на арк. 230-234, 189-193).

Отож оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове їх задоволення.

Апеляційний суд не переглядає рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на приписи ч. 1 ст. 13 і ч. 4 ст. 367 ЦПК України у їх сукупності.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 належить стягти по 2481 грн 00 коп. на відшкодування судових витрат (квитанції на арк. 1, 2, 175, 176).

Апеляційний суд вирішує справу як на наданих суду І інстанції доказах, так і на наданих апеляційному суду доказах, так як всі вони мають виключне значення для справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 09 березня 2023 року скасувати в частині відмови у задоволенні їхніх позовних вимог і частково задовольнити ці вимоги.

Визнати недостовірною інформацію, викладену ОСОБА_4 у поданій нею до Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері заяві про вчинення кримінального правопорушення від 11 липня 2022 року, що зареєстрована останньою 13 липня 2022 року за вхідним № 1340-22, щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 й ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 судові витрати у сумі по 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одній) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: