Справа№592/3547/23
Провадження №2/592/1070/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді - Литовченка О.В.,

за участі секретаря судового засідання Цюпки Т.О.,

представник позивача Михно А.О.,

представника відповідачів адвоката Бондаренка В.М.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із спадкоємців,

Виклад позиції позивача, відповідачів. Процесуальні дії.

Представник позивача звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаною позовною заявою, яку мотивує тим, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_3 (останнє місце реєстрації - АДРЕСА_1 ) було укладено Кредитний договір № 0278/08/2018/0309 від 20.08.2018, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано кредит в сумі 189000,00 грн., зі строком користування по 18.08.2023. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави №0278/08/2018/0309-Z від 20.08.2018, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Канівець Л.О., зареєстрований в реєстрі за № 1327. Предметом вказаного договору став легковий автомобіль марки ЗАЗ, модель SENS, 2017 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 . колір - білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Сумський міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно- Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України.

Отже, часом відкриття спадщини, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є дата смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а місцем відкриття спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання померлого - АДРЕСА_2 .

За вказаним Кредитним договором на дату смерті ОСОБА_3 обраховується заборгованість в сумі 117572,05 гривень, а зазначений вище Автомобіль, як власність померлого, входить до складу спадщини.

АБ «УКРГАЗБАНК», як кредитор померлого ОСОБА_3 , звернувся до держаної нотаріальної контори із претензією (вимогою) кредитора до спадкоємця, в строк визначений ст. 1281 ЦК України.

Позивач 17.02.2023 направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 листи з пропозицією сплатити заборгованість ОСОБА_3 , відправлення було отримані Відповідачами особисто 20.02.2023. Відповіді позивачем отримано не було.

Просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість на користь АБ «УКРГАЗБАНК» по 58 786,02 грн. з кожного. Стягнути з Відповідачів на користь АБ «УКРГАЗБАНК» судовий збір сплачений за подання позовної заяви в рівних частках по 1342,00 грн. з кожного.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 31.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання 17.04.2023.

17.04.2023 розгляд відкладено в зв`язку з неявкою сторін на 01.05.2023.

01.05.2023 від представника відповідачів адвоката Бондаренка В.М. надійшов Відзив на позовну заяву, згідно якого вважають позов необґрунтованим. Зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно помер син Відповідачів ОСОБА_3 . Щомісячний платіж за кредитним договором у померлого був до 10 числа кожного місяця. До 10.01.2021 Відповідач 2 звернулась до Позивача, за місцем обслуговування померлого сина, у відділення банку, у м. Суми, та повідомила про його смерть, надала представнику банку відповідну копію свідоцтва про смерть. Тоді ж Відповідачі не будучи обізнані у цивільному законодавстві, зокрема у спадковому праві, проконсультувались з працівниками банку, як їм бути в даній ситуації, повідомили, що автомобіль їм не потрібний, що вступати у спадщину вони не будуть, що іншого майна окрім автомобіля у померлого сина немає, шо коштів на погашення зобов`язань за сина у них немає. Працівники банку повідомили Відповідачів, що автомобіль перейде у власність банку, що Відповідачам нічого не потрібно робити.

Після цього працівники банку не одноразово зв`язувались з Відповідачами, оглядали автомобіль, робили фото, доступ до автомобіля Відповідачами не обмежувався, оскільки відбувалась процедура передачі. Про тай факт, що Відповідачі не збираються приймати спадщину Позивачу було відомо, що підтверджується і не одноразовими відповідями з нотаріальної контори на запит Позивача. Позивач хотів визнати спадщину, а саме автомобіль, після померлого відумерлою та передати його Сумській міській ОТГ, а вже потім керуючись ч. 4 ст. 1277 ЦК України вимагати з Сумської міської ОТГ задоволення вимог кредитора спадкодавця - Позивача. Але судом апеляційної інстанції було встановлено, що Відповідачі є спадкоємцями померлого сина, як такі, що постійно проживали разом із ним на час відкриття спадщини. Таким чином, саме дії Позивача призвели до того, що Відповідачі прийняли спадщину згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, саме Позивач надав неправильну консультацію Відповідачам, як їм вчинити після смерті сина, в частині непогашеного його боргу, саме Відповідач вчинив не правильні дії з подання заяви про визнання спадщини відумерлою. Тепер Позивач звернувся з позовом до Відповідачів, сам при цьому створивши спірну ситуацію.

Відповідачі є людьми похилого віку, їм по 68 років, пенсіонери, кошти, які заявлені Позивачем з них до стягнення є для них дуже великими, яких вони не мають. Звертають увагу суду, що Відповідачі не отримували свідоцтво про право па спадщину, а отже вимоги Позивача до них про стягнення заборгованості є передчасними. Сам факт прийняття спадщини у порядку передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України не є підставою для погашення заборгованості перед Позивачем за рахунок Відповідачів і в тих розмірах, що заявлено Позивачем.

Оскільки спадкове майно фактично не набуто у власності, право власності на автомобіль не оформлене, відповідна державна реєстрація права власності на автомобіль не відбулась. Відповідачі не отримавши свідоцтво про право на спадщину, не можуть зареєструвати автомобіль на своє ім`я, а отже не стали його Власниками. Також звертаютьо увагу суду на той факт, що Позивач подав позов до двох Відповідачів, вважаючи саме їх спадкоємцями, позов подано на суму кредитної заборгованості померлого і у рівних частинах стягнення з Відповідачів, такі вимоги Позивача є не законними та необґрунтованими. До оформлення свідоцтва про право на спадщину, визначення розміру частки спадщини кожного спадкоємця та визначення вартості майна одержаного у спадщину, позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача грошових коштів у розмірі, що сумарно відповідають розміру непогашеного зобов`язання померлого перед Позивачем є передчасними, незаконними та необґрунтованими. Просять відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідачів ОСОБА_5 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. При цьому зазначивши, що позивач вибрав не вірний спосіб захисту, позов є передчасним, сума заборгованості не оспорюється.

Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Предметом позову у цій справі є вимога кредитора до спадкоємців боржника ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення для справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Постановою Сумського апеляційного суду від 09.02.2023 (справа №592/3834/22) апеляційну скаргу Сумської міської ради задоволено частково. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2022 за заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа: Сумська міська рада, про визнання спадщини відумерлою скасовано. Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду.

Як вбачається з даної постанови суду та підтверджується матеріалами справи, 20.08.2018 між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір застави № 0278/08/2018/0309-Z, з метою забезпечення всіх вимог заставодержателя, які випливають з кредитного договору № 0278/08/2018/0309 від 20.08.2018, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, згідно якого заставодавець зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 18.08.2023 повернути кредит у розмірі 189 000 грн 00 копійок, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування, виходячи з 12,99 % річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 17,99% річних, а також комісії та неустойки у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору застави предметом застави є автомобіль марки легковий автомобіль марки ЗАЗ, модель SENS, 2017 року випуску, тип загальний легковий загальний седан-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір - білий, р.н. НОМЕР_2 . Предмет застави належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17.08.2018, видане ТСЦ 5946.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Згідно розрахунку банку заборгованість за кредитним договором станом на 07.02.2021 за основним боргом становить 117 572 грн 05 коп.

З відповіді Сумської міської нотаріальної контори від 20.05.2021 вбачається, що претензія кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , прийнята 16.02.2021 та заведена спадкова справа за № 132/2021. Станом на 20.05.2021 інші спадкоємці із заявою про прийняття або про відмову від прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (так як не сплинув 6-місячний термін для подачі заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини).

Листом від 09.12.2021 за № 6640/02-14 Сумська міська нотаріальна контора повідомила позивача, що повторна претензія кредитора до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнята 08.12.2021 та долучена до спадкової справи за № 132/2021. Станом на 09.12.2021 спадкоємці із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися.

З відповіді Сумської міської нотаріальної контори від 16.06.2022 за № 1158/02-14 вбачається, що станом на 16.06.2022 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкоємці за отриманням будь-яких консультацій та запитів щодо видачі свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися.

Згідно витягів з реєстру територіальної громади від 18.07.2022 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 11 вересня 1998 року), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (з 03 листопада 1994 року).

У ч. 1 ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Положеннями частин 1, 3 і 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України установлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину, якщо вона при цьому не завила про відмову від спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Як передбачено ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Такий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), Верховним Судом у постанові від 01.06.2021 у справі № 751/8658/15-ц (провадження № 61-2095св20) .

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отож, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку ст. 1282 ЦК України.

Вирішуючи спори про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

1) чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами 2 і 3 ст. 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор, позбавляється права вимоги;

2) коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

3) при дотриманні кредитором строків, визначених ст. 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

4) при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

Факт реєстрації місця проживання відповідачів (батьків ОСОБА_3 ) за однією адресою зі спадкодавцем на час відкриття спадщини свідчить про їх постійне місце проживання разом із померлим, як це регламентовано ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції діючій на час відкриття спадщини) визначалось, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Водночас визначення терміну «постійне місце проживання» у діючому законодавстві відсутнє. Також відсутні будь-які часові критерії для визначення факту постійності (такий правовий висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 210/5462/14-ц, провадження № 61-22889св18).

Відповідно до підпункту 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №295/5, лише у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

При цьому, відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Отож, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони дають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності в установленому законом порядку. Хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

З урахуванням наведеного, на переконання суду, відповідачі постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняли таку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, враховуючи, що заяву про відмову від спадщини вони не подавали.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10.02.2010).

Судові витрати.

Пунктом 12 статті 2 ЦПК України встановлено, що одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в дольовому порядку сплачений банком судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн. 00 коп., тобто по 1342 грн. 00 коп. з кожного.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із спадкоємців - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 0278/08/2018/0309 від 20 серпня 2018 року у розмірі 117572 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 05 коп. по 58786 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 02 коп. з кожного, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп., тобто по 1342 (одна тисяч триста сорок дві) грн. 00 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення буде виготовлене 12 травня 2023 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», код 23697280, адреса: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Литовченко