Справа № 495/6186/20
№ провадження 2/495/199/2023
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
25 січня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Мельник Ю.В.
справа № 495/6186/20,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,
09 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання договору довічного утримання, просить суд: розірвати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , посвідчений 23.05.2008 року Білгород-Дністрвоською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, за реєстровим номером 3727.
Стислий виклад позиції позивача
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 23.05.2008 року вона разом зі своїм чоловіком уклали з ОСОБА_4 договір довічного утримання /догляду/, який був посвідчений Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області за реєстровим № 3727.
За умовами вказаного договору, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали у власність ОСОБА_4 квартиру під АДРЕСА_1 .
В свою чергу, ОСОБА_5 зобов`язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , забезпечувати їх харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язалась зберігати в їх безкоштовному довічному користуванні всю вищевказану квартиру.
Вартість матеріального забезпечення сторонами була визначена в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць з урахуванням інфляції та індексації на кожного.
Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .
Проте ніякої допомоги на поховання ОСОБА_2 не надавала.
За її ствердженнями, вже на протязі декількох років, ОСОБА_2 не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором, не звертає уваги на потреби та стан здоров`я відчужувача, не забезпечує її харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовилась доглядати її.
Сторонні люди допомагають у її утриманні /купуючи продукти харчування, медикаменти, підтримують чистоту в квартирі/.
За свої особисті кошти позивач сплачує комунальні послуги.
Усе це в сукупності вказує, що відповідач не виконує покладених на неї обов`язків правочином довічного утримання, що є підставою для розірвання такого.
З урахуванням усього вищенаведеного, вона і звернулась до суду з даним позовом.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2020 року, прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, до розгляду.
Відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. Призначено підготовче судове засідання.
24 грудня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
31 травня 2021 року Білгород Дністровським міськрайонним судом було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача були задоволені.
04 липня 2022 року відповідач не погоджуючись із заочним рішенням суду від 31 травня 2021 року надала заяву про перегляд заочного рішення суду, в який просила рішення суду скасувати.
В своїй заяві зазначила, що у позивача не було законних підстав оскаржувати договір довічного утримання відносно дідуся, оскільки за його життя і до смерті вона повністю виконувала умови відповідного договору та навіть робила для них більше.
Оскільки вона не була повідомлена про день та час судового засідання, тому не змогла надати всі докази зазначеного.
12 вересня 2022 року Ухвалою суду, заочне рішення було скасоване та справа призначена до підготовчого розгляду.
03 листопада 2022 року Ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про приєднання доказів по справі, а саме: копії квитанцій про сплату за комунальні послуги.
03 листопада 2022 року Ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.
03 листопада 2022 року Ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі з призначенням справи до її судового розгляду по сутті.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, зазначила, що відповідач жодним чином не виконувала покладені на неї обов`язки, їй допомагали сторонні люди та також соціальний працівник.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутність з проханням позовні вимоги задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі і через оголошення на сайті судової влади, причина неявки суду невідома.
Згідно до ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Недобросовісним користування процесуальними правами вважається, зокрема, заявлення численних необґрунтованих відводів суддям, нез`явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, подання необґрунтованих клопотань про вчинення судом процесуальних дій, подання зустрічних позовів без дотримання вимог ЦПК, одночасного оскарження судових рішень в різних видах проваджень, подання апеляційних та касаційних скарг на судові акти, які не можуть бути оскаржені тощо.
Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.
У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Оскільки відповідачу відомо було про знаходження на розгляді справи в суді, оскільки нею надавалась заява про перегляд заочного рішення суду, повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, вказану справу можливо вирішити за відсутності сторін, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Зі згоди позивача, про що свідчить її заява, суд ухвалою від 25 січня 2023 року, перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом
Вивчивши матеріали справи, допитавши в якості свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ретельно дослідивши докази, суд дійшов до наступних висновків.
Так, судом встановлено, що дійсно 23 травня 2008 року, між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 /Відчужувачі/ та ОСОБА_4 /Набувач/ було укладено договір довічного утримання /догляду/, посвідчений державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В., зареєстрований в реєстрі за № 3727. /а.с. 6/
Згідно п.1 вищевказаного договору, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 передали, а ОСОБА_4 отримала у власність на умовах договору квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 63,38 кв.м.
У п.2 Договору зазначено, що квартира належить відчужувачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду виконкому Сергіївської селищної ради, 14.05.2001 року. /а.с. 6-7/
Згідно п.5 Договору, ОСОБА_4 зобов`язалась довічно повністю утримувати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , забезпечуючи їх харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язалась зберігати в їх безкоштовному довічному користуванні всю вищевказану квартиру.
Вартість матеріального забезпечення /харчування, медикаменти, одяг, догляд і необхідна допомога/ сторонами визначена в розмірі мінімальної заробітної плати на місяць з урахуванням інфляції та індексації на кожного/п.6 Договору/.
Умовами договору сторони також погодили, що ОСОБА_10 мають право вимагати своєчасного та повного надання матеріального забезпечення від Набувача, згідно п.5,6 цього Договору, а також вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання Набувачем своїх обов`язків за цим договором.
Договір може бути розірваний за погодженням сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін в судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . /а.с. 9/
У письмовій заяві ОСОБА_1 від 30.09.2020 року, посвідченої секретарем виконкому Сергіївської селищної ради 02.10.2020 року, в реєстровим № 20, позивач вказувала на факті відсутності будь-якої допомоги з боку ОСОБА_11 , яка не дотримується умов договору, не приїжджає, не допомагає, не сплачує комунальні послуги.
Не купляє медикаментів, не доглядає за ОСОБА_10 .
Більш того, за час хвороби ОСОБА_3 , Набувач не допомагала ні в лікарні, ні вдома. Також на поховання не надала фінансової чи іншої допомоги.
До матеріалів справи приєднані письмові пояснення ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що також посвідчені секретарем Сергіївської селищної ради, та свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , допитані в ході судового розгляду справи по суті, з пояснень яких вбачається на наданні саме з їх боку допомоги бабусі ОСОБА_1 .
Щодо ОСОБА_2 зазначено про відсутність утримання ОСОБА_1 , не виконання зобов`язань за договором довічного утримання, підтвердили факт самоусунення від покладених на ОСОБА_2 своїх обов`язків щодо повного матеріального забезпечення ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що є соціальним працівником та домотає бабусі вже як 6 років та жодного разу не бачила відповідача, остання з`являлася тільки на свята.
Як вбачається з акту соціально-побутового обстеження, складеного секретарем селищної ради Лисицькою Г.К., депутатом селищної ради Лозинським А.В. 06.10.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 проживає в квартирі одна, на даний момент потребує догляду за станом здоров`я. ОСОБА_13 мешкає в м. Білгород-Дністровський, зі слів сусідів не приїжджає до бабусі, не допомагає їй, не здійснює за нею догляд.
В даний час за ОСОБА_1 доглядає ОСОБА_7 . Він кожного дня приходить до ОСОБА_1 та приносить продукти харчування, ліки, та допомагає їй.
Крім того, в якості підтвердження позовних вимог, позивачем приєднані копії квитанцій за комунальні послуги, що сплачуються особисто ОСОБА_1 .
Нормативне обґрунтування.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я.
Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.
Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.
Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.
За положеннями ч. 2 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.
Згідно висновку ВС у справі №668/1510/15-ц, суд установивши, що відповідач, тривалий час перебуваючи за межами країни, належним чином не виконував своїх зобов`язань за договором довічного утримання, а саме: щодо забезпечення харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, а тому суди вірно дійшли висновку про наявність правових підстав для розірвання договору довічного утримання (постанова ВС від 25.06.2018 року).
Аналогічні положення містяться у пункту 8.1 Договору.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилаючись на квитанції, платіжні доручення, покази свідків, виходив з того, що позивач не довела невиконання або неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), оскільки відповідач щомісячно перераховувала на рахунок позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» визначені договором довічного утримання 3 000,00 грн, забезпечувала позивача лікарськими засобами та продуктами харчування, тому підстави для розірвання оспорюваного договору на підставі пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України відсутні.
Разом з цим, судами не враховано, що за договором довічного утримання ОСОБА_2 зобов`язувалася не лише забезпечувати ОСОБА_1 довічним утриманням у щомісячному розмірі не менше 3 000,00 грн, лікарськими засобами та продуктами харчування, а також у разі втрати здоров`я забезпечувати її довічним доглядом (пункт 1.1 договору). Як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі представник позивача як на одну із підстав для розірвання договору вказував на те, що відповідач не виконує обов`язку щодо забезпечення позивача доглядом. Зокрема, зазначав, що ОСОБА_2 телефонувала ОСОБА_1 не більше двох разів на місяць, а також не більше одного разу на місяць відвідувала її. Також, відповідач щороку з сім`єю виїжджала за кордон на відпочинок і жодного разу нікому не доручала доглянути за нею. Щодня позивача доглядають соціальний працівник, який її обслуговує вже 10 років, та її друзі: приносять продукти харчування, газети, підтримують чистоту в її квартирі, у тому числі роблять вологі прибирання та миття вікон, допомагають сплачувати комунальні платежі. Суди зазначених обставин належним чином не перевірили, не взяли до уваги, що факт призначення ОСОБА_1 соціального працівника не узгоджується з тією обставиною, що особа за договором довічного утримання повинна бути забезпечена доглядом з боку ОСОБА_2».
Згідно ч.1 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оцінка аргументів сторін, висновки суду.
Так, мотивами звернення до суду з відповідним позовом є факт тривалого невиконання умов договору довічного утримання, в частині п.5,6 Договору, а саме не надання матеріального забезпечення від Набувача.
Вказані обставини достовірно підтверджені вище зібраними доказами, наявними в матеріалах справи та показами свідків, заслуханими в судовому засіданні.
У системному аналізі норм чинного законодавства та умов договору довічного утримання, підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача.
При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12. ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.
Надаючи оцінку зібраним доказам, суд враховує, що один з відчужував помер / ОСОБА_3 /, чинність договору в частині такого відчужувача припинилась, проте стосовно другого відчужувача / ОСОБА_1 / не зменшила обсяг обов`язків набувача майна, взятих за даним договором.
Тривалий час умови зобов`язання за договором в частині надання харчування, побутових послуг та особистого догляду з боку відповідача не виконуються.
ОСОБА_1 призначений соціальний працівник, який обслуговує її вже шість років, допомагають сусіди.
Відповідач не скористалась своїм правом щодо надання доказів по справі, нею не наданий відзив на позовні вимоги позивача, до заяви про перегляд заочного рішення не надано жодного доказу, який б спростував позовні вимоги позивача.
При вирішення спору, суд виходить з того, що право власності є непорушним і право власника майна та відчужувача є порушеним.
Відповідно до умов договору, право на його розірвання пов`язане не лише з невиконанням умов, а також з відсутністю добровільної згоди другої сторони на її розірвання.
Враховуючи усе вищевикладене, суд, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, прийнявши до уваги норми діючого законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, є доведеними, обґрунтованими, та такими, що мають бути задоволені в судовому порядку.
Керуючись ст.ст. 509, 626, 628, 651, 744, 746, 755 ЦК України, ст.ст. 12, 13,82, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛ И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання /догляду/, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з ОСОБА_2 , посвідчений 23.05.2008 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, за реєстровим номером 3727.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 25 січня 2023 року.

Суддя: