Справа № 462/2058/23
УХВАЛА

28 березня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що разом із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 подано до суду позов про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 20000 доларів США 00 центів та визнання недійсним договору купівлі - продажу 2/5 частин квартири АДРЕСА_1 від 26.10.2022, як фраудаторного, тобто такого, що вчинений на шкоду кредитору з метою недопущення звернення на нього стягнення. Позивач стверджує, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити або навіть унеможливити поновлення його порушених прав та інтересів, як позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У поданому ним позові наведено достатньо обґрунтованих підстав, які підтверджують те, що відповідач ОСОБА_2 достеменно знаючи, що він зобов`язаний повернути позивачу борг у термін до 01 червня 2022 року відчужив єдине належне йому майно, а саме: 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу 2/5 частин квартири від 26.10.2022 своїй мамі, яка в свою чергу передала зазначену квартиру в іпотеку. Тобто, сім`єю відповідача вчинено умисно ряд дій, які направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника, тобто ОСОБА_2 . Просить заяву задоволити.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та додані до неї докази, вважаю, що таку слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви предметом позову є грошові кошти в розмірі 20000 дол. США, які позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на підставі даної ним розписки від 01.12.2021.

Також, предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу 2/5 частин квартири АДРЕСА_1 від 26.10.2022, згідно якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали, а ОСОБА_4 прийняла у власність 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , та договору іпотеки, укладеного 19.11.2022р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

З огляду на викладені обставини, суд погоджується з доводами заяви позивача про забезпечення позову про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки вчинення відповідачем ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_4 дій щодо відчуження належної йому частки квартири на користь своєї матері після позики грошових коштів, а також подальше передання цієї квартири в іпотеку фізичній особі, свідчить про те, що відповідачі вчиняють активні дії щодо відчуження належного майна, на яке може бути звернено стягнення, що в свою чергу може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, загроз щодо заподіяння шкоди інтересам інших осіб у зв`язку із вжиттям такого заходу забезпечення як арешт майна не вбачається.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З урахуванням встановлених обставин, предмету спору і змісту заявлених вимог, характеру взаємовідносин сторін по справі, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову з позовними вимогами, суд вважає необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову частково та в порядку забезпечення позову накласти арешт на 1/5 частин квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити частково.

Накласти арешт на 1/5 частин квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Копію даної ухвали направити сторонам для відома та виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання 3 (три) роки.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Постигач О.Б.