Провадження №2/523/1533/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участі секретаря Славинського А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, трьох процентів річних, індексу інфляції,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 2 538 683,42грн., посилаючись на те, що він за договором позики від 15.05.2021р. передав відповідачу грошові кошти в розмірі 2 000 000,00грн., а відповідач в свою чергу, отримавши грошові кошти зобов`язався повернути їх в строк до 15.08.2021р., однак свої зобов`язання відповідач у повному обсязі не виконав, позичені грошові кошти не повернув. Посилаючись на зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 2 000 000,00грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 15.08.20221р. до 03.10.2022р. в сумі 68 219,18грн., інфляційні витрати за той же період в сумі 470 464,24грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 15.12.2022р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача направила до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Від його представника адвоката Хомко С.В. до суду надійшов відзив на позовні вимоги в яких представник зазначає про визнання позовних вимог у повному обсязі, просить провести розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 15.05.2021р. ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 000 000,00грн. ОСОБА_2 , в свою чергу, отримавши грошові кошти в повному обсязі зобов`язався їх повернути в строк до 15.08.2021р.

Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у ОСОБА_2 обов`язку по поверненню позичених грошових коштів підтверджується представленою з боку представника позивача оригіналу розписки від 15.05.2021р.

За твердженням позивача ОСОБА_2 , у строки визначені в розписці, грошові кошти не повернув, прийняті на себе зобов`язання у повному обсязі не виконав.

Причини невиконання зазначеного грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають.

Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, згідно змісту якої за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, одностороння відмова ОСОБА_2 від повного виконання зобов`язання, яке виникло у нього за договором позики є недопустимою, та дає суду можливість дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у цій справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних за порушення грошового зобов`язання за період з 15.08.2021р. до 03.10.2022р. в сумі 68 219,18грн., та інфляційні витрати за той же період в сумі 470 464,24грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 12 405,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,259,263-265,268, 279,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, трьох процентів річних, індексу інфляції задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 2 000 000,00грн., 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 68219,18грн., інфляційні витрати за прострочення грошового зобов`язання в розмірі 470 464,24грн., судовий збір в розмірі 12 405,00грн.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , іпн: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 24 січня 2023р.

Суддя