Справа № 953/5892/22
УХВАЛА

"25" січня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судових засідань Кот Я.А.,

прокурора - Размєтаєва А.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовною заявою керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е., який діє в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е., який діє в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , в якій просить суд скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ. «А-2» загальною площею 259,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням права приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 21.10.2022 визначено головуючу суддю: Лисиченко С.М.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2022 відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні головуючою суддею Лисиченко С.М. подано заяву про самовідвід від розгляду цивільної справи за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е., який діє в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності.

В обґрунтування заяви про самовідвід суддею Лисиченко С.М. зазначено, що під час підготовки до підготовчого засідання даної справи встановлено, що вона, як слідча суддя здійснювала судовий контроль під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021, зокрема, розглядала клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України. Під час розгляду вказаного клопотання слідчої, відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, перевірялась обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України, яка була повідомлена у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021 та яка за змістом відповідає фактичним обставинам, викладеним в позовній заяві.

Суддя Лисиченко С.М. зазначає, що вона, будучи слідчою суддею та здійснюючи судовий контроль під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000231 від 18.10.2021 надала оцінку матеріалам (доказам), які стосуються обставин, викладених в позовній заяві керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е., який діє в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності, що свідчить про сформовану у неї вираженої точки зору стосовно фактичним обставинам, які є тотожними підозрі, повідомленої ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021.

З огляду на зазначене, суддя Лисиченко С.М. вважає про наявність підстав для відводу її, як головуючої судді від розгляду даної цивільної справи, на підставі пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України.

На підтвердження своїх доводів суддею Лисиченко С.М. до заяви про самовідвід додано копію ухвали від 21.09.2022, постановленої нею, як слідчою суддею у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021.

Прокурор Размєтаєв А.С. у підготовчому засіданні не заперечував проти задоволення заяви судді Лисиченко С.М. про самовідвід.

У підготовче засідання відповідач, третя особа не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Неприбуття в судове засідання інших учасників судового розгляду не перешкоджає розгляду питання про самовідвід головуючої судді - Лисиченко С.М.

Суд, вивчивши зміст заяви судді Лисиченко С.М. про самовідвід та додані до неї документи, заслухавши позицію прокурора, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою дотримання цієї гарантії, в частині запобігання можливій необ`єктивності та упередженості судді, статтями 36 та 37 ЦПК України встановлено виключний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, а також наведені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі статтею 39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Оскільки цивільне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу (самовідводу), суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні, для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює пріоритет міжнародного права в Україні.

Щодо формування складу суду, то Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча й розподіл справи конкретному суду підпадає під «свободу розсуду», якою користуються національні органи влади у такому випадку, потрібно переконатися, що цей розподіл був сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції та, зокрема, з його вимогами незалежності та неупередженості (Рішення у справі Moiseyev проти Росії від 9 жовтня 2008 року, заява № 62936/00, параграф 176). У цьому контексті важливо врахувати, що на стадії розгляду цивільної справи по суті в суді першої інстанції, суд досліджує всі матеріали справи та надає їм оцінку. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили ( стаття 89 ЦПК України)..

В пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

При цьому поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночним, тлумачення та використання якого залежить від суб`єктивного усвідомлення певних обставин особою, яка його застосовує, виходячи зі свого внутрішнього переконання та власного ставлення до них.

Відповідно до положень пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з пунктом 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зав`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Відповідно до даних, які містяться в позовній заяві, в обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що Київською окружною прокуратурою м.Харкова здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному проваджені №0000231 за частиною 4 статті190 КК України, частини 3 статті 365-2 КК України, за фактом протиправного заволодіння приватними особами нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до незаконного вибуття із комунальної власності нерухомості. Так, встановлено, що державним реєстратором Філії комунального підприємства «Добробут» Литвинської сільської ради у м.Чугуїв, Харківської області Бурдюк І.С. за заявою ОСОБА_1 прийнято рішення №43162141 від 24.09.2018, на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку літ. «А-2», загальною площею 259,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Як правовстановлюючі документи ОСОБА_1 на це майно в Реєстрі зазначені лише технічний паспорт на вказані нежитлові приміщення та технічний звіт про стан існуючих будівельних конструкцій від 21.09.2018, виготовлені ТОВ «АМРА ГРУП» на замовлення ОСОБА_1 . Разом з цим, у переліку підстав для реєстрації речових прав, визначеному частиною 1 статті 27 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відсутня така підстава, як подання державному реєстратору технічного паспорту для технічного звіту про стан існуючих будівельних конструкцій. Таким чином, реєстрація права власності спірного нерухомого майна за відповідачем проведена державним реєстратором Бурдюк І.С. безпідставно, у порушення вимог статей 18,27 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за відсутності правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно. Згідно наявної в Реєстрі інформації право власності на спірне нерухоме майно на теперішній час зареєстровано за ОСОБА_1 .

Прокурор зазначає, дійсним власником спірного нерухомого майна є Харківська міська територіальна громада в особі Харківської міської ради, оскільки нерухоме майно прийнято у комунальну власність міста на підставі статей 32,35 Закону України «Про власність», статті 7 Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постанови Кабінету Міністрів України №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю», рішень Харківської міської ради народних депутатів Харківської області «Про комунальну власність міста» від 19.03.1992 та 28.09.1992. Приватизація нежитлових приміщень підвалу у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не відбувалось. З огляду на зазначене, прокурор вважає, що відповідач не набув у встановленому законом порядку права власності на спірне нерухоме майно, отже не мав права вчиняти будь-які правочини, спрямовані на розпорядження цим майном у подальшому.

Як вбачається з доданих до заяви про самовідвід документів, у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021 повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України, тобто у вчиненні державним реєстратором дій, які виразилися у зловживанні своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної винагороди за вчинення незаконних реєстраційних дій в інтересах невстановленої особи, достовірно усвідомлюючи, що документи, які надані даною особою не можуть бути підставою для державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення, без наявності відповідних правовстановлюючих документів, у тому числі, рішення уповноваженого органу щодо передачі об`єкту комунальної власності у приватну власність, умисно не вживши заходів щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, в порушення вимог статей 3,10, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, використовуючи крипто-ключ для роботи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виданий на її ім`я, зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності №28062720) за громадянином ОСОБА_4 право приватної власності на нежитлові приміщення в підвалі житлового будинку за літ А-2 у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 259,1 кв. м , які перебувають у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради, вартість яких складає 3 078 909 грн. 00 коп., зазначивши підставою набуття права власності технічний звіт про стан існуючих будівельних конструкцій нежитлового приміщення в підвалі житлового будинку за літ А-2 по АДРЕСА_1 , загальною площею 259,1 кв.м. та можливості її подальшої безпечної експлуатації, без дати та серії/ номеру, видавник: ТОВ «Амра Груп», на замовлення ОСОБА_1 ; технічний паспорт на вищевказані приміщення, виготовлений 21.09.2018, без номеру, на ім`я ОСОБА_1 , підтвердивши своїм електронно-цифровим підписом (крипто-ключем) проведення вищевказаної незаконної реєстраційної дії. Внаслідок вказаних злочинних дій державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради Бурдюк І.С. державним інтересам спричинені тяжкі наслідки.

Слідча суддя Київського районного суду м.Харкова Лисиченко С.М. здійснювала судовий контроль під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021, зокрема, розглядала клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України.

Під час розгляду вказаного клопотання слідчої, слідчою суддею Лисиченко С.М., відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, перевірялась обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 365-2 КК України, яка була повідомлена у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021 та яка за змістом відповідає фактичним обставинам, викладеним в позовній заяві.

Судом встановлено, що надані стороною обвинувачення документи в обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000231 від 18.10.2021, який надана оцінка слідчою суддею Лисиченко С.М. під час розгляду вказаного клопотання слідчої, по переліку, в більшій частині співпадають з документами, які були додані до позовної заяви у даній цивільній справі.

Зазначене, дає суду підстави вважати, що суддя Лисиченко С.М. вже має сформовану та виражену у судових рішеннях точку зору щодо частини питань, які наразі є предметом судового провадження під час розгляду даної цивільної справи за вказаним позовом, яка передана для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. в порядку, передбаченому статті 33 ЦПК України.

З огляду на зазначене, враховуючи думку прокурора про неможливість участі судді Лисиченко С.М. у даній цивільній справі, з метою забезпечення недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у цивільному процесі, усунення можливої упередженості судді при здійсненні судового розгляду цивільної справи, сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених рішень, суд вважає наявними підстави для відводу головуючої судді Лисиченко С.М. від розгляду цивільної справи за позовною заявою керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е., який діє в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36-40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву судді Лисиченко С.М. про самовідвід по цивільній справі за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е., який діє в інтересах держави в особі позивача Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності - задовольнити.

Цивільну справу №953/5892/22 (провадження № 2/953/1695/23) передати до канцелярії Київського районного суду м.Харкова для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями в порядку, передбаченому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Лисиченко