ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/719/22 Номер провадження 22-ц/814/2348/23Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Дряниці Ю.В.,

розглянула в порядку письмового провадження у м. Полтаві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року, в складі судді Морозова В.Ю., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена, по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24.07.2012 в розмірі 18 477,15 грн. та понесених судових витрати в розмірі 2 481 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 24.07.2012. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 умови договору не виконував, внаслідок чого, станом на 13.03.2022 утворилася заборгованість в розмірі 18 477 грн. 15 коп.

Заочним рішенням Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Відмова в задоволені позовних вимог обґрунтована неможливістю встановити суму фактично отриманих коштів відповідачем і який саме розмір боргу по тілу кредиту є базою нарахування заборгованості у зв`язку з невиконанням умов, що передбачені в анкеті заяві.

Не погодившись з даним судовим рішенням, АТ КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначало, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до підписаної відповідачем анкети-заяви, відповідач погодився, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складають договір про надання банківських послуг.

Надані письмові докази підтверджують існування між сторонами кредитного договору та доведеність банком факту як надання кредитної картки, так і активного користування нею відповідачем.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 24.07.2012. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті www.privatbank.ua. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Витягу.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 13.03.2022 утворилась заборгованість, розмір якої згідно наданого розрахунку складає тіло кредиту 18477,15 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся до банку 24.07.2012р., проте долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг - відповідачем не підписані.

Критично оцінивши вказані докази, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність кредитного ліміту у анкеті-заяві, про відсутність строку дії кредитного договору та розміру і порядку нарахування неустойки та комісії.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

В даному випадку, матеріалами справи доводиться укладання кредитного договору на підставі заяви-анкети №б/н 24.07.2012 р.

На доведення існування між сторонами кредитних правовідносин та факту наявної заборгованості банком надано як розрахунок заборгованості за вказаним договором, так і виписка за цим договором за період з 24.07.2012 по 10.01.2022.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав та користувався наступними кредитним картками НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 ; НОМЕР_7 /а. с. 16/.

На доведення обставин, якими обґрунтовувались заявлені вимоги, банком було надано суду виписки по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_1 .

Так, згідно до виписки за договором №б/н за період з 24.07.2012 по 10.01.2022 /а. с.53-72/ вбачається, що за вищевказаними картковими рахунками відповідачем проводилися операції як із зняття готівкових коштів з їх подальшим поверненням шляхом поповнення готівкою своєї картки через термінали самообслуговування, так розрахунок у магазинах, аптеках, АЗС.

Зазначений письмовий доказ є належним та допустимим, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування та є тим первинним документом, який в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підтверджує ту чи іншу транзакцію.

Так, пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, застосування якого є обов`язковим при вирішенні спорів з побідними правовідносинами.

За вказаних обставин, висновки суду щодо відсутності кредитного ліміту в анкеті-заяві, є помилковими та такими, що ґрунтуються на невірній оцінці зібраних по справі доказах.

Крім того, звертає на себе увагу те, що будь-яких даних про існування між сторонами інших, аніж укладеного 24.07.2012 кредитних договорів, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, судове рішення підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про задоволення позову.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, отже з ОСОБА_1 на користь банку підлягають стягненню сплачений при подачі позову та апеляційної скарги судовий збір в сумі 6202,50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Комсомольського міськрайонного суду Полтавської області від 11 жовтня 2022 року скасувати, ухваливши нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 24 липня 2012 року в розмірі 18 477 грн. 15 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір сплачений про подачі позову та апеляційної скарги в розмірі 6202 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна С. Б. Бутенко Ю.В. Дряниця