Справа № 442/4552/17
Провадження № 6/442/23/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого - судді Крамара О.В., з участю секретаря судового засідання Малик О.Я., розглянувши в приміщенні суду в м.Дрогобичі заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої смертю фізичної особи моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернувся ОСОБА_1 з заявою, в якій просить визнати виконавчі листи № 442/4552/17, видані Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 02.04.2019: про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) моральної шкоди, завданої смертю матері ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 150000,00 грн.; про стягнення з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрат на правову допомогу в розмірі 8600,00 грн. - такими, що не підлягають виконанню; стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 суму стягнутих коштів.

В обгрунтування заяви зазначає, що відповідно до змісту рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2018 по справі №442/4552/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої смертю фізичної особи моральної шкоди:

«Матеріалами справи встановлено, що 27.06.2016 року на автодорозі сполученням «Львів - Івано-Франківськ» неподалік смт.Нові Стрілища Жидачівського р-ну Львівської області відбулось зіткнення транспортного засобу марки CITROEN Jumpy д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пасажир транспортного засобу ВАЗ 2108, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження і була доставлена на лікування у Бібрську районну лікарню, де того ж дня від отриманих травм померла. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №41 від 27.06.2016 року. ОСОБА_4 загинула від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

27.06.2016 відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, досудове розслідування триває. Позивачка визнана потерпілою по даному кримінальному провадженні. Згідно висновку судово-медичного експерта №41 від 03.08.2016 року тілесні ушкодження, які отримала ОСОБА_4 були прижиттєвими і виникли від дії тупих твердих предметів та могли утворитись 27.06.2016 від удару тілом до виступаючих частин салону автомобіля під час ДТП при обставинах, викладених у постанові про призначення судово-медичної експерти та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя. Між виявленими на тілі ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями та настанням її смерті є прямий причинно - наслідковий зв`язок.

За загальним правилом моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

До того ж, в силу cm. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій підставі (право власності інше речове право) володіє транспортним засобом. Коло осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди внаслідок смерті фізичної особи, визначає cm. 1168 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім 'єю.

Таким чином, аналіз норм ст.ст.1167, 1168, 1187 ЦК України свідчить про те, що особа, яка керувала автомобілем і була учасником ДТП, внаслідок якого загинула фізична особа, повинна незалежно від наявності її вини, відшкодувати шкоду близьким родичам такої особи, в даному випадку це позивачці (презумпція винуватості володільця джерела підвищеної небезпеки), тобто позивач правомірно звернулася з даним позовом.

Статтею 1188 ЦК України визначено порядок відшкодування шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Згідно ч. 2 цієї статті, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди зобов`язані її відшкодувати незалежно від їх вини.

Тобто, законодавець покладає солідарний обов`язок на володільців джерела підвищеної небезпеки по відшкодуванню шкоди тертім особам у випадку, коли шкода завдана ними спільно, незалежно від того чи була в їхніх діях спільна вина.

Слід зауважити, що водієм іншого автомобіля, який був учасником ДТП, являється син позивачки, а тому виходячи з міркувань родинних відносин, позивач вправі не пред`являти до нього вимоги, так як останній являється її близьким родичем.»

Отже, суд розглянувши матеріали цивільної справи вказав, що 27.06.2016 року відбулося ДТП за участі двох транспортних засобів та предметом розгляду є вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 , яка загинула у даному ДТП, яка пред`явлена на підставі статей 1167, 1187 ЦК України до одного з двох власника транспортного засобу (джерела підвищеної небезпеки), а саме до водія транспортного засобу марки CITROEN Jumpy д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Суд чітко вказав, чому позов пред`явлений лише на одного з двох водіїв, а саме: «водієм іншого автомобіля, який був учасником ДТП, являється син позивачки, а тому виходячи з міркувань родинних відносин, позивач вправі не пред`являти до нього вимоги, так як останній являється її близьким родичем».

Постановою Львівського апеляційного суду від 21.02.2019, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2018 залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Як на підставу для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, покликається на те, що при вирішенні спору суди попередніх інстанції не врахували, що у випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є володільцями джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу)застосовується положення ч.2 ст.1188 ЦК України, зокрема шкода відшкодовується власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, які спільно завдали шкоду, незалежно від їх вини.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі №674/1666/14 (провадження №61 -6468зпв18).

У разі якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці.

Звертає увагу на те, що відповідач як власник та водій автомобіля, хоч і став учасником ДТП, проте ні його вину, ні вину іншого водія не встановлено, вирок у кримінальному провадженні, порушеному за наслідками ДТП, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не ухвалено.

Також, матеріали справи не містять відомостей щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР відповідача або другого водія.

При цьому обставини, за яких вчинено ДТП, наявність у діях відповідача ознак неправомірної поведінки під час керування транспортним засобом, як умови покладення на нього обов`язку відшкодування шкоди без вини (яка встановлюється обвинувальним вироком суду, постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, судовими рішенням про закриття кримінального провадження або справи про адміністративне правопорушення з нереабілітуючих ознак), ніким не встановлена. Також не встановлено зв`язку між такою поведінкою та завданою позивачу шкодою.

По факту ДТП, яке відбулося 27.06.2016 року на автодорозі сполученням «Львів - Івано-Франківськ» неподалік смт.Нові Стрілища Жидачівського р-ну Львівської області у зв`язку з зіткнення транспортного засобу марки CITROEN Jumpy д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 , внаслідок якого пасажир транспортного засобу ВАЗ 2108, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та померла було відкрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000635 від 27.06.2026р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно листа Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області від 18.11.2022р. по кримінальному провадженні №0000635 від 27.06.2026р. за ч.2 ст.286 КК України 31.12.2021р. було прийнято рішення в порядку п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_2 по кримінальному провадженні №0000635 від 27.06.2026р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України фігурував, як свідок, про що вказано в вище вказаному листі Слідчого управління ГУ НП у Л/о.

З огляду на все вище наведене, стверджує, що станом на сьогоднішній день по справі №442/4552/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої смертю фізичної особи моральної шкоди не має правової підстави для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в користь ОСОБА_3 , завданої смертю її матері ОСОБА_4 , внаслідок ДТП, у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00коп., а від так виконавчі листи по справі не підлягає виконанню, а стягнуті кошти слід повернути ОСОБА_2 .

Сторони в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч.3 ст. 432 ЦПК України: Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Заявник ОСОБА_1 подав клопотання про розгляд заяви у їх відсутності, а також подав клопотання із уточненою сумою, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 .

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України - не здійснюється.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України „Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2018, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 21.02.2019, ухвалено: Позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану смертю матері ОСОБА_4 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судові витрати в сумі 1500 гривень. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 8600 гривень. В решті позовних вимог відмовити.

На виконання вказаного рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 02.04.2019 видано виконавчі листи № 442/4552/17.

Заявник, як на підставу для задоволення заяви в цій справі покликається на те, що станом на сьогоднішній день по справі №442/4552/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої смертю фізичної особи моральної шкоди не має правової підстави для стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в користь ОСОБА_3 , завданої смертю її матері ОСОБА_4 , внаслідок ДТП, у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00коп..

Відповідно до ст.432 ЦПК суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом із цим, законодавець не дав чіткого визначення „інших причин".

При цьому словосполучення „або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 09.09.2021 у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення „інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення „або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

При визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбувається по суті ревізія здійсненності як однієї з властивостей судового рішення або ж ревізія факту видачі виконавчого листа. Представником заявника не зазначено підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, судом у судовому засіданні та з матеріалів справи також не встановлено таких підстав.

Враховуючи наведене, заява ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 432 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої смертю фізичної особи моральної шкоди - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 28.03.2023.

Суддя О.В. Крамар