ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5061/19
Провадження № 2/362/97/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Берковської Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

В обгрунтування позовних вимог зазначав, що 31.08.2016 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 гроші в сумі 1554 дол. США як розрахунок за житлове приміщення. При отриманні даної суми ОСОБА_2 написала розписку про їх отримання. Крім цього, ОСОБА_2 надала чек від ФОП ОСОБА_4 про отримання від ОСОБА_6 за правові послуги суму в тисяча п`ятсот п`ятдесят чотири долари США (еквівалент 40070 грн).

Вказані кошти не пішли як розрахунок за житлове приміщення, правові послуги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 не надавали.

За таких обставин вважав, що вказані кошти в сумі 1554 дол. США це безпідставно набуті кошти, які відповідно до норм цивільного законодавства мають бути повернуті позивачу.

Крім того, зазначав, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення вищевказаних коштів, однак остання в добровільному порядку грошей не повернула, тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У зв?язку з порушення відповідачем прав та інтересів позивача, останній для свого захисту змушений додатково нести судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,40 грн, тому вважав, що зазначені витрати повинні бути стягнуті з відповідача.

Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 1554 дол. США, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в даній справі (а.с.15).

26.12.2019 року від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача та перенесення судового засідання, в якому зазначено, що вона будучи довіреною особою ОСОБА_3 прийняла гроші від позивача для подальшої передачі її довірителю (продавцю житлового будинку, який мав намір купити позивач) у зв?язку з чим, на її думку, необхідно замінити неналежного відповідача, її ОСОБА_2 належним відповідачем ОСОБА_7 (а.с.21).

04.09.2020 року представник позивача ОСОБА_5 подав до суду клопотання, в якому просив залучити в якості співвідповідачів у даній справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , витребувати у ОСОБА_2 копію доручення згідно з яким вона діяла від імені ОСОБА_3 (а.с.38-39).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.09.2020 року клопотання представника позивача ОСОБА_5 про залучення до участі у справі співвідповідачів задоволено, залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до участі в даній справі у якості співвідповідачів, зобов?язано представника позивача подати до суду протягом трьох днів, з моменту оголошення ухвали суду, позовну заяву з доданими до неї документами для вручення відповідача, витребувано у ОСОБА_2 належним чином завірену копію доручення Серії НАР892503, зареєстровану в реєстрі за №31715 від 18.09.2015 року, видану ОСОБА_3 (а.с. 41-43).

На виконання ухвали суду від 08.09.2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав до суду позовну заяву (в новій редакції) до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , у якій просив стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 1 554 дол. США, судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 31.08.2016 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 гроші в сумі 1554 дол. США як розрахунок за житлове приміщення. При отриманні даної суми ОСОБА_2 написала розписку про їх отримання.

У Васильківському міськрайонному суді Київської області відкрито провадження у справі № 362/5061/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення незаконно набутих коштів.

Під час підготовчого засідання від ОСОБА_2 надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, в якому вона вказує на те, що вона дійсно прийняла грошову суму в розмірі 1554 дол. США діючи за довіреністю та за дорученням ОСОБА_3 .

При цьому, в матеріалах справа є копія квитанції згідно з якою дану суму, а саме 1554 дол. США, що є еквівалентом 40070 грн отримав ОСОБА_4 реєстраційний номер НОМЕР_1 адреса реєстрації АДРЕСА_1 ніби то за надання правових послуг.

Позивач стверджує, що вказані кошти не пішли як розрахунок за житлове приміщення та правові послуги ні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 не надавали. ОСОБА_3 також не отримав даних коштів.

За таких обставин, вважає, що вказані кошти в сумі 1554 дол. США це безпідставно набуті кошти, які відповідно до норм цивільного законодавства мають бути повернені позивачу.

Оскільки, кошти які передав ОСОБА_1 ОСОБА_2 не були передані як розрахунок за житловий будинок ОСОБА_3 , а юридичні послуги ОСОБА_4 останньому не надавались, тому відповідачі повинні повернути грошові кошти позивачу.

Також вказував, що оскільки відповідач добровільно не повертає 1554 дол. США, позивач змушений був звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

У зв?язку з тим, що позивач був змушений звернутися за захистом до суду він також поніс витрати на судовий збір у розмірі 768,40 грн, які підлягають стягненню з відповідачів.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів до суду не надходили.

Витребувана судом у ОСОБА_2 належним чином завірена копія доручення Серії НАР892503, зареєстрована в реєстрі за №31715 від 18.09.2015 року видана ОСОБА_3 до суду не надходила.

У судове засідання позивач і його представник не з?явився, про розгляд справи повідомлені належним чином, представник позивача ОСОБА_5 подав заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.145).

Відповідачі в судове засідання не з?явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, відповідач ОСОБА_2 витребувану копію доручення видану ОСОБА_3 до суду не надіслала, причини неявки суду невідомі, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з розпискою від 31.08.2016 року ОСОБА_2 , діючи за довіреністю від ОСОБА_3 (довіреність серія НАР892503, зареєстрована в реєстрі за №31715 від 18.09.2015 року, в інтересах останнього прийняла гроші в сумі 1554 (одна тисяча п?ятсот п?ядесят чотири) дол. США від ОСОБА_1 , як розрахунок за житловий будинок (а.с.6).

Відповідно до копії прибуткового касового ордера від 31 серпня 2016 року, виданого ОСОБА_4 , реєстраційний номер адреса реєстрації АДРЕСА_1 , від ОСОБА_8 прийнято тисячу п?ятсот п?ядесят чотири дол. США, екв. 40070 грн, підстава: правові послуги (а.с.7).

Інших доказів, позивач суду не надав.

У заявлених вимогах до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 1 554 дол. США, оскільки кошти, які він передав ОСОБА_2 не були передані як розрахунок за житловий будинок ОСОБА_3 , а юридичні послуги ОСОБА_4 йому не надавались, тому відповідачі повинні повернути грошові кошти позивачу.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України, до складу якої входить чотири статті, регулюють такі два види позадоговірних зобов`язань, як зобов`язання, що виникають внаслідок або безпідставного набуття, або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи (потерпілого).

Виходячи з норм ст. 1212 ЦК України правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) - це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов?язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збережено за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2020 р. у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 р. у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 р. у справі № 904/2444/18.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов?язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов?язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).

Так, згідно з розпискою від 31.08.2016 року ОСОБА_2 , діючи за довіреністю від ОСОБА_3 (довіреність серія НАР892503, зареєстрована в реєстрі за №31715 від 18.09.2015 року), в інтересах останнього отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1554 дол. США як розрахунок за житловий будинок (а.с.6).

У поданому 26.12.2019 року до суду клопотанні ОСОБА_2 зазначала, що вона будучи довіреною особою ОСОБА_3 прийняла гроші від позивача для подальшої передачі її довірителю (продавцю житлового будинку, який мав намір купити позивач) (а.с.21).

Таким чином, факт отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 вказаних грошових коштів підтверджується як розпискою від 31.08.2016 року так і визнається ОСОБА_2 , виходячи зі змісту поданого 26.12.2019 року останньою до суду клопотання.

Проте, доказів того, що одержані ОСОБА_2 від позивача грошові кошти в подальшому були нею передані ОСОБА_3 , як і копії довіреності, виданої ОСОБА_3 на яку ОСОБА_2 посилалась в розписці від 31.08.2016 року, витребуваної в останньої судом, відповідач суду не надала.

Отже, доводи позивача про те, що отримані ОСОБА_2 від позивача кошти не були передані як розрахунок за житловий будинок ОСОБА_3 , відповідач не спростувала належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд вважає, що у позивача виникло право вимагати у ОСОБА_2 повернення безпідставно набутих коштів у сумі 1554 дол. США на підставі ст. 1212 ЦК України.

Що стосується заявлених позивачем вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача безпідставно набутих коштів у сумі 1 554 дол. США, суд зазначає про наступне.

Позивач у позові, посилався на те, що оскільки, кошти в сумі 1 554 дол. США, які він передав ОСОБА_2 не були передані як розрахунок за житловий будинок ОСОБА_3 , а дану суму коштів отримав ОСОБА_4 про що свідчить наявна копія квитанції про надання правових послуг, які останнім позивачу не надавались, тому відповідачі повинні повернути грошові кошти позивачу. У зв?язку з цим, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь безпідставно набуті кошти в сумі 1 554 дол. США.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у судове засідання не з?явилися, причини неявки не повідомили, відзиви на позовну заяву не подали.

Доказів одержання ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 1 554 дол. США як розрахунок за житловий будинок від ОСОБА_2 , якій передав позивач, та про отримання яких остання написала розписку від 31.08.2016 року, матеріали справи не містять.

Надана позивачем копія прибуткового касового ордеру від 31 серпня 2016 року, виданого ОСОБА_4 , на яку позивач посилається як на підставу отримання ОСОБА_4 спірних грошових коштів, містить дані про те, що від ОСОБА_8 прийнято тисячу п?ятсот п?ядесят чотири дол. США, екв. 40070 грн на правові послуги та будь-яких інших відомостей не містить (а.с.7).

У зв?язку з цим, вказана копія прибуткового касового ордеру від 31 серпня 2016 року не є належним і допустимим доказом у розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України, оскільки вона не містить відомостей щодо передачі ОСОБА_2 отриманих коштів від позивача як розрахунок за житловий будинок ОСОБА_4 , як і даних про отримання ОСОБА_4 саме цих грошових коштів.

Посилання позивача на те, що правові послуги йому не надавались не заслуговує на увагу з огляду на те, що предметом спору є грошові кошти отримані від позивача як розрахунок за житловий будинок, а не кошти, отримані за правові послуги, які на думку позивача, йому не надавались.

Отже, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують отримання грошових коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як розрахунок за житловий будинок від ОСОБА_2 , якій передав позивач, та про отримання яких остання написала розписку від 31.08.2016 року, тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів не вбачається.

Виходячи зі встановлених, на підставі наданих сторонами належних та допустимих доказів, оцінених як кожен окремо так і в їх сукупності, обставин, враховуючи вищевказані норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 1554 дол. США.

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів необхідно відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.141 ЦПК України.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн підтверджується квитанцією № N0СРМ5018М від 29 серпня 2019 року (а.с.1).

Таким чином, суд дійшов висновку, що зі ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 83, 202, 205, 207, 509, 1212 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 258-259, 263, 265, 273, 274-279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 554 (тисяча п?ятсот п?ядесят чотири) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , Ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко