Справа 729/637/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 лютого 2023 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Бойко В.І.,

за участі секретаря судових засідань Романченко С.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиці цивільну справу за позовом Бобровицької міської ради ( орган опіки та піклування ) в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

Позивач Бобровицька міська рада як орган опіки і піклування звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо її дитини ОСОБА_2 . У разі позбавлення батьківських прав, передати малолітню ОСОБА_2 органу опіки та піклування Бобровицької міської ради для вирішення питання подальшого влаштування дитини у сімейні форми виховання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_3 є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час проживання на підвідомчій території Бобровицької міської ради ОСОБА_3 зарекомендувала себе негативно, була схильна до вживання алкогольних напоїв, офіційно не працювала, раніше вже була позбавлена батьківських прав стосовно двох її малолітніх дітей. Сім`я ОСОБА_4 тривалий час перебувала на обліку сімей (осіб), що опинились у складних життєвих обставинах КЗ Центр надання соціальних послуг Бобровицької міської ради. Працівниками Центру систематично проводилася профілактична робота з родиною, надавалася допомога у вирішенні соціально-побутових питань, формуванні відповідального батьківства, але зміни на краще не відбулися. ОСОБА_5 свідомо нехтувала порадами та консультаціями працівників соціальної сфери. Часто залишала малолітню доньку без нагляду. Мати малолітньої ОСОБА_2 мала схильність до систематичних запоїв, під час яких бездіяльністю несла загрозу життю та здоров`ю власної доньки. Малолітня ОСОБА_2 30 березня 2021 року була влаштована на тимчасовий догляд та перебування у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_6 . За час проживання дівчинки у патронатній сім`ї мати дитини жодного разу не телефонувала, не висловлювала бажання щодо зустрічі з донькою, матеріальної підтримки не надавала. Умов для повернення ОСОБА_7 на виховання у біологічну родину ОСОБА_3 не створила. 06.04.2021 згідно з рішенням Бобровицького районного суду ОСОБА_2 було відібрано від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 без позбавлення їх батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини. 25.05.2021 малолітній ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 23.06.2021 дитину влаштовано у прийомну сім`ю ОСОБА_11, за адресою: АДРЕСА_1 . Батькам дівчинки було повідомлено про місце перебування їх доньки та неодноразово роз`яснено їх права та обов`язки щодо необхідності забезпечення їх участі у житті дитини, спілкуванні з донькою. Акцентовано увагу на необхідності усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дитини у біологічній родині та вжиття заходів щодо повернення дитини у сім`ю упродовж року після прийняття судом рішення про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько дитини, ОСОБА_8 , помер. Фахівцями із соціальної роботи з ОСОБА_3 і надалі систематично проводилися бесіди профілактичного характеру щодо формування навичок відповідального батьківства, щодо створення належних умов для повернення дитини в біологічну сім`ю. Надавалися роз`яснення стосовно методів сімейного виховання, вікових особливостей розвитку дитини. Було проведено ряд бесід щодо шкідливості вживання алкогольних напоїв. Проте, позитивних змін у поведінці ОСОБА_3 не відбувалося. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_9 . У зв`язку з відсутністю власного житла на підвідомчій території Бобровицької міської ради. ОСОБА_3 разом з новонародженим сином було влаштовано до Чернігівського обласного центру соціально-психологічної допомоги. Після початку воєнних дій у м. Чернігові заклад було евакуйовано до Рівненської області, а ОСОБА_3 , за сприяння волонтерів, отримала орендоване житло за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою громадянка проживає і на даний час. За час її проживання на підвідомчій території зарекомендувала себе посередньо. Мали місце випадки зловживання ОСОБА_3 спиртними напоями. Після проведеної чергової профілактичної бесіди ситуація змінювалася, проте, лише не короткий час. Під час сварки зі співмешканцем, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до медичного закладу. Малолітній син був влаштований на тимчасовий догляд та виховання у патронатну сім`ю на підвідомчій території. ОСОБА_3 за час проживання на підвідомчій території Бобровицької міської ради неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. За час проживання малолітньої ОСОБА_2 у прийомній сім`ї ОСОБА_11, мати дитини, ОСОБА_3 , жодного разу не телефонувала, не приїжджала, матеріальної допомоги не надавала, не цікавилася станом здоров`я та рівнем розвитку доньки. Цілком самоусунулася від виконання нею батьківських обов`язків, не брала участі у вихованні та утриманні дитини.Дитина має тісний зв`язок з прийомними батьками, який є взаємним.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , пояснили, що ОСОБА_3 самоусунулася від догляду та виховання дитини. Свідки вважають, що залишення дитини з матір`ю на даний час становитиме небезпеку для її життя та здоров`я. ОСОБА_11 пояснив, що за час проживання у їх сім`ї дитини, ОСОБА_3 , жодного разу не телефонувала, не приїжджала, з днем народження доньку не вітала, матеріальної допомоги не надавала.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 19.06.2020 (а.с. 10).

За час проживання на підвідомчій території Бобровицької міської ради ОСОБА_3 зарекомендувала себе негативно, була схильна до вживання алкогольних напоїв, офіційно не працювала, що підтверджується характеристикою від 01.02.2021 № 03-29/208, виданою Бобровицькою міською радою (а.с. 14).

Відповідно до повідомлення Бердичівського міського центру соціальних служб ОСОБА_3 (ОСОБА_3) згідно з рішенням Бердичівського міськрайонного суду раніше вже була позбавлена батьківських прав стосовно двох її малолітніх дітей. Діти влаштовані до сімейних форм виховання (а.с. 31).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Бобровицької міської ради від 17.03.2021 року № 83, на підставі акту оцінки рівня безпеки дитини, складеного службою у справах дітей міської ради, ОСОБА_2 , 2020 р.н. 30 березня 2021 року була влаштована на тимчасовий догляд та перебування у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_6 , жительки АДРЕСА_3 (а.с. 13).

06.04.2021 року згідно з рішенням Бобровицького районного суду (справа № 729/108/21 2/729/152/21) ОСОБА_2 , 2020 р. н., було відібрано від батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_8 без позбавлення їх батьківських прав та стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини (а.с. 15-18).

25.05.2021 року малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (рішення виконавчого комітету Бобровицької міської ради від 25.05.2021 року №55) (а.с. 19).

23.06.2021 року на підставі розпорядження Сновської міської ради від 18.06.2021 року № 129, дитину влаштовано у прийомну сім`ю ОСОБА_11, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 21-22).

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько дитини, ОСОБА_8 , помер (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Бобровицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) 01.09.2021 року) (а.с. 12).

Відповідно до повідомлення КЗ Центр надання соціальних послуг Бобровицької міської ради від 01.06.2022 року № 01-13/149 фахівцями із соціальної роботи закладу з ОСОБА_3 і надалі систематично проводилися бесіди профілактичного характеру щодо формування навичок відповідального батьківства(а.с. 27).

Згідно з характеристикою Гощанської селищної ради від 08.06.2022 року № 38, ОСОБА_3 за час її проживання на підвідомчій території зарекомендувала себе посередньо. Мали місце випадки зловживання ОСОБА_3 спиртними напоями. (а.с. 25), що також підтверджується актом обстеження умов проживання ОСОБА_3 , складеним службою у справах дітей Гощанської селищної ради 23.05.2022 (а.с. 26).

За повідомленням відділення поліції № 2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області від 16.08.2022 року, за час проживання на підвідомчій території Бобровицької міської ради ОСОБА_3 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення різного роду, включаючи і статтю 184 КУпАП (а.с. 24).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Бобровицької міської ради від 26.08.2022 року№ 229, прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітньої доньки - ОСОБА_2 , 2020 р.н.(а.с. 32-33).

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

У ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п.п. 57-58).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 61-14351 св 21 зроблено висновок, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Отже, належними доказами доведено, що ОСОБА_3 належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її розвиток як складову виховання, не спілкується дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Повернення дитини до матері буде небезпечним для її життя та здоров`я, а тому, суд приходить до висновку про винну поведінку відповідачки та її ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини та необхідність позбавлення її батьківських прав.

На підставі п.10 ч.1 ст.5Закону України«Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому суд у порядку ст.141ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 13, 76- 81,89, 95, 258,259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Бобровицької міської ради (орган опіки та піклування) в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Передати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу опіки та піклування Бобровицької міської ради для вирішення питання подальшого влаштування дитини у сімейні форми виховання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.І.Бойко