Справа № 2-436/249/12
Провадження № 6/206/14/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 Самарський районний суд м. Дніпопетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря судового засідання Дерця В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про заміну сторони позивача та за заміну стягувача у виконавчому документіпо цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2023 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» із заявою, в якій просить сторони позивача та за заміну стягувача у виконавчому документі по цивільній справі 2-436/249/12. В обґрунтування заяви зазначено, що Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2013 було стягнуто з спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відповідно до частки у спадщині на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором № 0 від 25.04,2008 року у розмірі по 162090 грн. з кожного спадкоємця та судовий збір. Вказане рішення суду по сьогоднішній день боржниками не виконано. 07 листопада 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), уклали Договір купівлі-продажу прав вимоги №2082/К. За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та фінансових поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно з вказаним договором, ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набуло право вимоги, в тому числі за Кредитним договором №0 від 25.04.2008 року, який був укладений з позичальником ОСОБА_5 та договорами забезпечення до цього кредитного договору. Згідно з інформацією, наданої ПАТ «Дельта банк», виконавчий документ у справі №2- 436/249/12 направлявся до органу державної виконавчої служби. В той час, згідно відповіді Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за виконавчими листами у справі не відкривалися виконавчі провадження. Вказані обставини, як стало відомо ТОВ "УКРДЕБТПЛЮС з ЄДРСР, були встановлені у постанові Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2019 року у цій справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання. Враховуючи зазначене для забезпечення можливості ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" реалізовувати процесуальні права, зокрема, ознайомлюватись з матеріалами справи 2-436/249/12, робити з неї витяги, копії, одержати копії судових рішень, тощо, а також вжити заходів щодо подальшого пошуку виконавчих листів, в тому числі звернення не тільки до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби, а й інших ВДВС, отримання інформації щодо пересилання таких листів та здобуття інших доказів, які можуть бути використані, зокрема, для обґрунтування заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення їх до виконання, є необхідність у заміні стягувана ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" як сторони справи. З урахуванням викладеного просили задовольнити заяву.

Представник «УКРДЕБТ ПЛЮС» в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 3 статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно із вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.09.2013 було стягнуто з спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , в межах вартості майна, одержаного у спадщину, відповідно до частки у спадщині на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором № 0 від 25.04,2008 року у розмірі по 162090 грн. з кожного спадкоємця та судовий збір (т. 2 а.с. 190-193).

26.09.2013 Самарським районним судом м. Дніпропетровська за заявою представника позивача ПАТ «Дельта Банк» Лантуха І.В. було видано виконавчий лист (т. 2 а.с.196).

07 листопада 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), уклали Договір купівлі-продажу прав вимоги №2082/К (т. 4 а.с. 12-13).

За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та фінансових поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Згідно з вказаним договором, ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набуло право вимоги, в тому числі за Кредитним договором №0 від 25.04.2008 року, який був укладений з позичальником ОСОБА_5 та договорами забезпечення до цього кредитного договору. Згідно з інформацією, наданої ПАТ «Дельта банк», виконавчий документ у справі №2- 436/249/12 направлявся до органу державної виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з відповіді Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 22.08.2016р. встановлено, що виконавчі листи про стягнення коштів з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до відділу на виконання не надходили (т. 2 а.с.210).

Інформації щодо пред`явлення до виконання вказаного вище виконавчого листа матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до ч.1ст. 42 ЦПК України,у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із ч.1ст. 48ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 5 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частиною першою статті 12 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача, як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача, саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 ЗУ «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» (абзац другий частини першої статті 40 цього ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заміна будь-якого учасника справи судом не носить виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10, відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Сторона виконавчого провадження, не підлягає заміні у провадженні, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони по справі має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства.

Враховуючи те, що на час звернення із заявою товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони позивача та заміну стягувача правонаступником у виконавчому документі, судовий процес по вказаній цивільній справі вже завершений. Окрім того відсутні дані про пред`явлення виконавчого документа до виконання, що підтверджується відповіддю Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т.2 а.п.210). З моменту видачі стягувачу виконавчого листа промайнуло більше дев`яти років, проте заявник не ставить питання щодо поновлення даного строку, а лише посилається на ту обставину, що в подальшому буде реалізовувати свої права.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказана заява товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» є такою, що не містить достатніх та обґрунтованих підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 55, 258-261, 353, 354, 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про заміну сторони позивача та за заміну стягувача у виконавчому документіпо цивільній справі за № 2- 436/249/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпропетровську ради про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В. Поштаренко