Ухвала

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 237/5122/19

провадження № 61-3709св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Мар`їнське відділення Красногорівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз»,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2020 року в складі судді Ліпчанського С. М. та постанову Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року в складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Лопатіної М. Ю., Попової С. А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мар`їнського відділення Красногорівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз» (далі - ПАТ «Донецькоблгаз») та просив зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за спожитий ним природний газ у період з 24 липня 2016 року по день звернення до суду.

На обґрунтування позову зазначав, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який підключено до мережі газопостачання. Послуги з газопостачання надає відповідач.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів була визначена у розмірі 6,879 грн за 1 куб. м. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року, яке набрало законної сили, вказана постанова Кабінету Міністрів України визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття. Оскільки у період з 27 квітня 2016 року по 20 вересня 2019 року постачання йому природного газу здійснювалося за ціною, встановленою вищезазначеною постановою, яка визнана нечинною з моменту її прийняття, він звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку плати за спожитий ним природний газ у зазначений період та просив зарахувати суму надмірно сплачених коштів на його розрахунковий рахунок в якості переплати в рахунок майбутніх платежів, однак такий перерахунок здійснено не було.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ПАТ «Донецькоблгаз» здійснити перерахунок за природній газ, спожитий ОСОБА_1 у період з 27 квітня 2016 року по 22 липня 2020 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що з втратою чинності постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року відповідач не має права нараховувати плату за спожитий природний газ за формулою, встановленою цією постановою. Неприйняття Кабінетом Міністрів України нових постанов, або відсутність порядку проведення перерахунку спожитого природного газу споживачем не може бути підставою для порушення прав споживача. У разі зміни судом акту, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок.

У лютому 2021 року ПАТ «Донецькоблгаз» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Мар`їнського районного суду Донецької області.

25 травня 2021 року матеріали справи № 237/5122/19 надійшли до Верховного Суду.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предмет спору, підстави позову, установлені судами правовідносини та застосовані до них правові норми свідчать про те, що ця справа відноситься до справ про захист прав споживачів.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2 270 грн.

Справа № 237/5122/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п'ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, указана справа є малозначною в силу вимог пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 травня 2019 року в справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалені у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, касаційне провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України статтями 19, 260, 389 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження у цивільній справі № 237/5122/19 за позовом ОСОБА_1 до Мар`їнського відділення Красногорівського управління по газопостачанню та газифікації Публічного акціонерного товариства «Донецькоблгаз»про зобов`язання здійснити перерахунок вартості газопостачання для побутового споживача за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 22 липня 2020 року та постанову Донецького апеляційного суду від 24 листопада 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко