Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/6820/22
Провадження №2/552/343/23
17.02.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого - судді Самсонової О.А.,
секретар судового засідання - Куліш О.Г.,
учасники справи та їх представники:
позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,
Добровільно відповідач свої зобов`язання не виконала.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25.10.2022 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи повідомленою про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву не подала.
Інші заяви по суті справи та клопотання від сторін суду не надходили.
В судове засідання позивач ФОП ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились. При цьому в тексті позовної заяви звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. З клопотаннями не зверталась.
За таких обставин відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Пунктом 7.1. цього договору визначено, що банк у встановленому законодавством та цим договором порядку має право без згоди позичальника відступити своє право вимоги за цим договором будь-якій особі, у зв`язку з чим відбувається зміна сторони кредитора за цим договором (а.с.12, зворот)
Договором добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01 грудня 2020 року, який укладено між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», у п. 2.1. визначено, що його предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення позичальниками кредитів та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ними процентів, що передбачені кредитним договором (а.с 16-20).
В подальшому, 20.05.2021 ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» уклало договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії) з ФОП ОСОБА_1 , за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за укладеними договорами страхування (а.с. 23-25).
Однак така вимога відповідачем задоволена не була.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як вказано у ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено факт укладення кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов договору.
Доказів на спростування вказаної обставини відповідач суду не надала.
Пунктом. 16 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що видами добровільного страхування можуть бути зокрема страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту).
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
А відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Будь-які докази того, що відповідачем вказана заборгованість сплачена, до матеріалів справи сторонами не надано.
Тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого.
Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 992,40 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Представник позивача у своєму клопотанні від 29.11.2022 просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн.
Вирішуючи таку вимогу представника позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги № 5 від 20.05.2021, укладеним між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , актом приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 22.02.2022, згідно якого вартість послуг, наданих адвокатом, становить 9000,00 грн., та квитанцією від 23.02.2022, згідно якої ФОП ОСОБА_2 отримав кошти від ФОП ОСОБА_1 за надану правову допомогу.
Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 9000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,
Позовні вимоги фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору та 9000,00 грн. понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу, а всього стягнути 9992,40 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаюча: АДРЕСА_1 ,

відповідач - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення виготовлено 17 лютого 2023 року.

Головуючий О.А. Самсонова