Справа № 754/4060/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 січня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

судді Таран Н.Г.

секретаря судового засідання Довгань Г.А.

за участю представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України встановленого Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2015 року за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, встановленого на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2015 року до виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 виконавчим листом № 2610/22901/2012 від 08.07.2014 року Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 636309,40 грн. ВП № 43983495.

Заява мотивована тим, що на виконанні у головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. перебував виконавчий лист № 2610/22901/2012 від 08.07.2014 року Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 636309,40 грн. ВП № 43983495. У межах вказаного виконавчого провадження ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2015 задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заявник зазначає, що протягом всього часу виконавчого провадження вона по мірі можливостей виконувала рішення суду, в межах виконавчого провадження реалізовано належну квартиру та передано кошти стягувачу. 15.06.2017 року головним державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувану та завершено виконавче провадження. Повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся. Наданий час в Україні оголошено військовий стан, є необхідність для особистої безпеки та працевлаштування виїхати за межі України. На підставі викладеного заявник звертається до суду з даною заявою.

У судовому засіданні представник заявниці підтримав подану заяву, просив її задовольнити.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Зваживши доводи заяви, вислухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2015 задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Також з письмових матеріалів справи вбачається, що у головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. перебував виконавчий лист № 2610/22901/2012 від 08.07.2014 року Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 636309,40 грн. ВП № 43983495.

У межах вказаного виконавчого провадження ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2015 задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Рішення суду виконано боржником частково - залишок боргу складає 166630,04 грн.

15.06.2017 року головним державним виконавцем відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черуха О.М. винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу та завершено виконавче провадження. Строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання - 16.06.2020 року. Станом на момент розгляду даної заяви повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, передбачена можливість звернення виконавця до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості. Відповідно, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання. Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (рішення Європейського Суду за справою Луордо проти Італії (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою Рінер проти Болгарії , § 121).

Тобто, для втручання у право боржника на свободу вільного пересування необхідно дотриматися розумного балансу між правами боржника щодо його вільного пересування та правами стягувача на остаточне виконання судового рішення і його правами на борг як на його майно.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 26.11.2009 року «Гочев проти Болгарії» визначено три критерії, яким повинно відповідати застосоване обмеження, а саме: 1) обмеження ґрунтується на законі; 2) обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку; 3) обмеження перебуває в справедливому балансі між правам заявника та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування): тимчасове обмеження заявника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди майновим і немайновим правам заявника (в тому числі більшої, аніж шкоди, яка заподіюється стягувачам внаслідок довготривалого невиконання боржником судових рішень) і сприятиме виконанню судових рішень і запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які б спростовували критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Враховуючи, що стягувачем не пред`явлено виконавчий лист до виконання повторно протягом майже шести років, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 та скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України встановленого Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2015 року за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , встановлене ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2015 року у справі № 754/4060/15-ц за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Черухи О.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.Г.Таран