Справа № 638/6551/22
Провадження № 2/638/1848/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді - Цвіри Д.М.,

секретаря - Зінченко А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 17 липня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Балаклейським відділом РАГС виконавчого комітету Балаклейської районної ради Харківської області, актовий запис №159, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 від 17 липня 1993 року. Зазначає, що останні 7 років у сімейних стосунках виникли проблеми, з початку 2020 року сторони спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують.

У судове засідання заявники не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви у зв`язку із наступним.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано 17 липня 1993 року Балаклейським відділом РАГС виконавчого комітету Балаклейської районної ради Харківської області, актовий запис №159, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 17 липня 1993 року.

Позивачем зазначено, а відповідачем не заперечується та не спростовано, що у сімейних стосунках виникли проблеми, з початку 2020 року сторони спільно не проживають, шлюбних стосунків не підтримують.

Позивачем також зазначено, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, враховуючи, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на їх законність та обґрунтованість.

Згідно із ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, який не просить суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді сплаченого за подання до суду даної позовної заяви судового збору, суд залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись ст.ст. 75, 84, 91,110,112-115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 липня 1993 року Балаклейським відділом РАГС виконавчого комітету Балаклейської районної ради Харківської області, актовий запис №159, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серія НОМЕР_1 від 17 липня 1993 року.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Д.М.Цвіра