Справа № 481/94/22
Провадж.№ 2/481/27/2023
УХВАЛА

14.03.2023 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді Васильченко-Дрига Н.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войцеховської О.А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області клопотання представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича про визнання неналежними і недопустимими доказами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Ухвалою від 23.02.2022 позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича перед початком судового розгляду подане клопотання про визнання неналежними і недопустимими доказами, а саме копію інформаційної довідки №257845440 від 24.05.2021; інформаційну довідку № від 26.03.2021 про право власності позивача, про споживання послуг відповідачем стягнутих судовими наказами із позивача комунальних послуг, акт обстеження фактичного не проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 08.11.2021.

Своє клопотання представник відповідача обгрунтовує тим, що у поданих позивачем інформаційних довідках №257845440 від 24.05.2021; № від 26.03.2021 про право власності на квартиру АДРЕСА_2 маються відмінності у написанні прізвища позивача, та право власності зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 25.04.2007 виданого Новобузькою міською радою на підставі рішення виконкому від 19.04.2007р.

Поданий позивачем оригінал акту обстеження фактичного не проживання від 08.11.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений підписом голови Новобузької міської ради Лагодієнко М.О. та містить печатку, але не зареєстрований у якості вихідного документу. Даний акт вказує на не проживання позивача з 31.12.2019р. за даною адресою, проте не містить інформації про особу яка там проживає.

Не проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , яка зазначена в акті не виключає можливості користування останнім комунальними послугами у зв`язку із чим виникла заборгованість за комунальні послуги, а отже і судовий наказ про стягнення з позивача заборгованості за комунальні послуги на думку представника відповідача також є неналежними та недопустимими доказами.

В судовому засіданні представник відповідача своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадженні, дослідивши подане клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер.

Загальний характер допустимості означає, що по всіх справах, незалежно від їх категорії, повинна дотримуватися вимога про отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з дотриманням порядку збирання, представлення і дослідження доказів (іншими словами, дотримання процесуальної форми доказування). Порушення цих вимог приводить до неприпустимості доказів.

Спеціальний характер допустимості - це правила, що передбачають використання чітко визначених законом доказів для встановлення певних обставин справи (позитивна допустимість) або забороняють використання певних доказів (негативна допустимість).

Допустимість судових доказів необхідно розглядати в широкому і вузькому значенні. Допустимість доказів в широкому сенсі означає, що будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, можуть бути отримані на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Допустимість доказів у вузькому значенні конкретизується в нормах матеріального права.

Визнання доказу недопустимим - це не обов`язок, а право суду. Існує спеціальне правило, відповідно до якого суд може, виходячи з обставин справи і ходу її розгляду, визнавати недопустимим той або інший доказ.

Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише під час прийняття рішення по справі. Недопустимість доказу не є очевидною. Особа, яка подала заяву, повинна подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності суд сприяє особі, яка зробила заяву, у збиранні доказів. Якщо суд дійде висновку, що доказ є недопустимим, він не бере цей доказ до уваги, тобто не може обґрунтовувати ним своє рішення. Разом з тим суд повинен у мотивувальній частині рішення зазначити, чому саме він цей доказ відхиляє.

Згідно ч. 4 ст. 265 ЦПК України, у мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Тобто, зважаючи на ч. 4 ст. 265 ЦПК України, питання щодо недопустимості доказів вирішується під час ухвалення рішення суду.

Беручи до уваги, що інформаційні довідки №257845440 від 24.05.2021; № від 26.03.2021 про право власності на квартиру АДРЕСА_2 ; судовий наказ про стягнення із позивача комунальних послуг, акт обстеження фактичного не проживання за адресою: АДРЕСА_1 від 08.11.2021, для суду не має заздалегідь встановленої сили, і оцінюється судом разом із іншими доказами, питання щодо належності та допустимості зазначеного документів по даній справі буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті після його дослідження в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд відмовляє представнику відповідача у задоволенні заявленого клопотання про визнання неналежними і недопустимими доказами, як передчасного та вирішення якого буде відбуватись під час ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст.81,83 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Задерецького Віталія Анатолійовича про визнання неналежними і недопустимими доказами - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА