Провадження № 2-о/204/37/23
РІШЕННЯ

іменем України

26 січня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Книш А.В.,

секретар судового засідання Скрипнікова В.В.,

за участі представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити юридичний факт його постійного проживання, як неповнолітньої дитини, що проживала разом з матір`ю, на території України з 28.05.1991 та по теперішній час, в тому числі на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заяви зазначає, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у м. Ровеньки Луганської області та є інвалідом другої групи. Вказує, що з першого класу він навчався у Кленовській допоміжній школі-інтернаті, яку закінчив у 2009 році. Проживав разом з мамою, офіційно ніде не працював, наймався до приватних осіб різноробочим. В армії не служив та паспортом громадянина України ніколи не документувався. 3 26 жовтня 2011 року перебуває на лікуванні в Дніпровській філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» згідно з постановою Ровеньківського міського суду Луганській області від 15 серпня 2011 року. З матір`ю на даний час родинні зв`язки втрачені, він про неї нічого не знає. Батько пішов із сім`ї, коли заявнику було 7 років. На звернення лікувального закладу до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо набуття громадянства заявником отримано лист, згідно з яким заявник має правові підстави оформити набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», оскільки народився до 24 серпня 1991 року на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України заявнику необхідно для отримання паспорту громадянина України та можливості працевлаштування після закінчення лікування. Проте листом Чечелівського відділу ДМС у м. Дніпрі від 22 вересня 2022 року повідомлено про неможливість вирішення питання належності до громадянства України без відповідного судового рішення.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. Додатково в судовому засіданні вказав, що достатньо встановити факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, без встановлення факту його проживання разом з матір`ю.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши представника заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, є інвалідом ІІ групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу (а.с.4-6,20).

13 листопада 2001 року заявник одержав у Державній податковій інспекції в м. Ровеньки Луганської області ідентифікаційний номер (а.с.4).

Паспортом громадянина України в Ровенському УМВС України в Луганській області не документувався (а.с.11,12).

Постановою Ровеньківського міського суду Луганської області від 15 серпня 2011 року до заявника застосовано примусові заходи медичного характеру у виді лікування в психіатричній лікарні із суворим наглядом (а.с.23-27).

Відповідно до довідки Красногвардійського РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області від 16 жовтня 2015 року встановлено, що заявник проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Листом Управління з питань громадянства, реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України Головного управління Державної міграційної Служби України в Дніпропетровській області стосовно розгляду заяви щодо набуття громадянства України ОСОБА_2 повідомлено, що заявник має правові підстави оформити набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та рекомендовано звернутися для подання документів до Красногвардійського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.16).

Листом Чечелівського відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної Служби України в Дніпропетровській області стосовно розгляду заяви щодо належності до громадянства України, заявнику рекомендовано надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи (неповнолітньої дитини, що проживала разом з матір`ю) на території України за станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року (а.с.22).

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Приймаючи до уваги те, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення та необхідне для подальшого звернення заявника до відповідних державних органів з метою встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 в частині встановлення юридичного факту його постійного проживання на території України з 28 травня 1991 року по теперішній час слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю вимог в даній частині, оскільки листом заінтересованої особи заявнику рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України лише за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.259, 265, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_2 , місце перебування: АДРЕСА_2 , ДНІПРОВСЬКА ФІЛІЯ «СПЕЦІАЛЬНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ІНСТИТУТ ПСИХІАТРІЇ, СУДОВО-ПСИХІАТРИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ТА МОНІТОРИНГУ НАРКОТИКІВ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ».

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: м.Дніпро, вул. В. Липинського, 7, ідентифікаційний код юридичної особи 37806243.

Головуючий: