Провадження № 22-ц/812/293/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2023 року м. Миколаїв

справа № 473/2811/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про розірвання договору оренди землі та стягнення збитків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Гайдаржий Андрієм Валерійовичем, на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 13 лютого 2023 року під головуванням судді Ротар М.М., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання рішення.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначав, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року та постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 липня 2022 року у справі № 473/2811/21 стягнуто з Вознесенської міської ради Миколаївської області на його користь грошові кошти у сумі 96 161 грн 76 коп та 3272 грн 11 коп. судового збору. На виконання вказаних рішень було видано виконавчі листи. Позивач звернувся з вимогою про добровільне виконання вказаного рішення суду, однак відповідач відмовив у задоволенні вимоги. Листами від 27 грудня 2022 року Управлінням ДКСУ у Вознесенському районі Миколаївської області виконавчі листи повернуті позивачу без виконання оскільки відповідач не має відкритих казначейських рахунків.

Посилаючись на те, що представницький орган відповідача відмовився добровільно сплатити йому судові витрати у даній справі та немає відкритих казначейських рахунків для здійснення примусового списання таких коштів, що унеможливлює виконання рішень судів, ухвалених у даній справі, ОСОБА_1 просив змінити спосіб виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року у частині стягнення судового збору наступним чином: «Стягнути з територіальної громади міста Вознесенська на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 908 грн. шляхом їх безспірного списання із казначейських рахунків відкритих розпорядникові бюджетних коштів виконавчому комітетові Вознесенської міської ради (); змінити спосіб виконання постанови Миколаївської апеляційного суду від 12 липня 2022 року у даній справі наступним чином: «Стягнути з територіальної громади міста Вознесенська на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 96161 грн 76 коп. та судові витрати у розмірі 2364 грн 11 коп. шляхом їх безспірного списання із казначейських рахунків, відкритих розпорядникові бюджетних коштів виконавчому комітетові Вознесенської міської ради ().

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гайдаржий А.В., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким змінити спосіб виконання рішення шляхом, що був ним запропонований у відповідній заяві до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що зміна способу і порядку про яку просить позивач не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, а означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб встановлений у рішенні та припинення здійснення тих заходів, які були визначені рішенням та здійснення їх у спосіб, встановлений ухвалою, винесеної відповідно до норм процесуального права. З урахуванням того, що Вознесенська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету м. Вознесенська та не має рахунків в органах державного казначейства вважає, що з метою захисту прав позивача та подальшого реального виконання рішення суду у даній справі, стягнення присуджених грошових коштів слід здійснювати з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету Виконавчого комітету Вознесенської міської ради.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - адвокат Гайдаржий А.В. не з`явились, від адвоката Гайдаржий А.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та без участі ОСОБА_1 , також у заяві зазначено про підтримання апеляційної скарги.

Вознесенська міська рада Миколаївської області про дату час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, проте представник відповідача в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір оренди землі, що був укладений 30 березня 2021 року між Територіальною громадою міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області та ОСОБА_1 реєстровий №014/2021. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про стягнення збитків відмовлено. Стягнуто з Вознесенської міської ради Миколаївської області (ЄДРПОУ 26233279) на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 липня 2022 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року в частині відмови у задоволені вимог про стягнення збитків скасовано та ухвалено нове судове рішення в цій частині. Позов ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про стягнення збитків задоволено. Стягнуто з Вознесенської міської ради Миколаївської області (ЄДРПОУ 26233279) на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 96 161 грн 76 коп. та 2364 грн 11 коп. судового збору. В іншій частині судове рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Вознесенської міської ради Миколаївської області на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 липня 2022 року.

Виданий на виконання судового рішення виконавчий лист стягувачем ОСОБА_1 було пред`явлено до управління Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області.

27 грудня 2022 року начальником управління Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області Черноваловим О. виконавчий лист було повернуто стягувачу ОСОБА_1 без виконання у зв`язку із тим, що боржник Вознесенська міська рада Миколаївської області () не має відкритих рахунків в органі Казначейства (а.с. 161 зв).

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду підлягають з`ясуванню обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2018 року у справі № 2-749/11/2229 роз`яснив, що поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі абсолютної неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Але під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

На стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту стягувача ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.

Частиною першою статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 збитки та відшкодування судових витрат згідно з рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року та постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 липня 2022 року, які набрали законної сили, є саме Вознесенська міська рада Миколаївської області

У заяві про зміну способу виконання судових рішень ОСОБА_1 фактично просив про заміну боржника та стягнення коштів не з Вознесенської міської ради Миколаївської області (), як передбачено судовим рішенням, а з Виконавчого комітету Вознесенської міської ради (), який не був учасником справи.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що заміна боржника на іншу особу у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 лютого 2022 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 12 липня 2022 року по справі № 473/2811/21, призведе до фактичної зміни змісту чинного судового рішення.

Установивши такі обставини та враховуючи, що Вознесенська міська рада Миколаївської області як сторона у виконавчому провадженні (боржник) не вибула і правонаступництво в даній справі не відбувалося, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є підставою для зміни способу та порядку виконання рішення суду в запропонований заявником спосіб у розумінні ст. 435 ЦПК України, а тому вірно відмовив у задоволення заяви ОСОБА_1 .

Такі висновки суду першої інстанції відповідають позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 18 січня 2023 року у справі № 373/546/21.

Посилання апеляційної скарги на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 916/1952/17, не можуть бути враховані, оскільки у зазначеній справі відповідачами були як Одеська міська рада, так і Виконавчий комітет Одеської міської ради, при цьому позивачем було заявлено вимога про стягнення коштів саме за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради, тоді як у справі, що переглядається вимоги заявлені шляхом стягнення коштів з Вознесенської міської ради Миколаївської області, а Виконавчий комітет Вознесенської міської ради Миколаївської області не був учасником справи.

Отже правовідносини у справі № 916/1952/17 не є тотожними правовідносинам, з яких виник спір у справі, що переглядається.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на ухвалу Господарського суду Миколаївської області у справі від 30 липня 2020 року у справі № 915/1096/18 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26 січня 2023 року у справі №916/1778/20 з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а суд обґрунтовано відмовив у задоволені заяви про зміну способу виконання рішення.

Колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Гайдаржий Андрієм Валерійовичем, залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року