КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 367/2104/22 Головуючий у суді першої інстанції - Третяк Я.М.
Номер провадження № 22-ц/824/3819/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідно до якого просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період його навчання у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, тобто до 30 червня 2025 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та відповідач мають спільну дитини - сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на другому курсі ОС «Бакалавр», денної форми навчання, спеціальність «філософія» Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, а отже не має змоги офіційно працювати та отримувати доходи.

Позивач зазначає, що самостійно утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, не має змоги, оскільки її майновий стан погіршився у зв`язку з війною та вторгненням окупантів до місця проживання - смт. Гостомель та пошкодженням майна.

Вказує, що її стан здоров`я незадовільний, вона постійно потребую систематичного лікування, у зв`язку з чим не в змозі самостійно забезпечити сина матеріально для його повноцінного та гармонійного розвитку.

Позивач наголошує, що її син ОСОБА_1 має вади зору, встановлений діагноз - міопія слабкого ступеня ОИ, що потребує регулярного лікування та носіння контактних лінз, що у свою чергу породжує додаткові витрати на обстеження, купівлю очних крапель, контактних лінз, розчину для лінз, тощо.

При цьому, відповідач є працездатною людиною, має постійний дохід, сплачував аліменти до повноліття, а тому, як вважає позивач, відповідач зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Добровільної згоди з приводу матеріального утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, між ними не досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 07 липня 2022 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що стягнений розмір аліментів частини від всіх видів заробітку (доходу) є необґрунтованим і недоведеним належними і допустимими доказами.

Доводами апеляційної скарги є те, що від доходу відповідача становить 5 000 грн, а тому, враховуючи приписи ст.81 ЦПК України апелянт вважає, що позивачка по справі повинна була належними доказами довести, що витрати їх сина ОСОБА_1 на навчання складають 5 000 грн.

Апелянт вказує, що позивачем не було надано доказів про вартість навчання ОСОБА_1 , про вартість придбаних для навчання підручників, проїзду до навчального закладу або проживання за місцем його знаходження.

Крім того, апелянт звертає увагу, що при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення, має враховуватись той факт, що на його утриманні також перебуває малолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апелянт також вважає хибним висновок суду першої інстанції щодо погіршення матеріального стану позивача у зв`язку із оперативним втручанням 08 березня 2022 року, 29 квітня 2022 року, 18 травня 2022 року, оскільки нею не було надано відповідних доказів. З довідки про доходи позивача не вбачається, що в березні-травні 2022 року остання мала меншу заробітну плату.

ОСОБА_1 також вважає хибним посилання суду першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, на те, що його з позивачем спільний син має захворювання зору, а квартиру позивача було пограбовано, оскільки ці витрати не відносяться до витрат, пов`язаних із навчанням.

В апеляційній скарзі апелянт також звертає увагу на те, що ОСОБА_1 отримує стипендію й за період з січня 2022 року по червень 2022 року йому було нараховано 21 287,98 грн.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 07 липня 2022 року до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

22 березня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки вирішуючи питання чи потребує її повнолітній син матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи денну форму навчання у вищому навчальному закладі, який знаходиться у м. Києві, то останній потребує матеріальної допомоги батьків. ОСОБА_2 також зазначає, що у зв`язку із тим, що її із сином житло було пошкоджено, то вона була змушена нести додаткові витрати з придбання одягу та взуття для сина, відновлення житла. Крім того, ОСОБА_2 вказує про значні витрати на її лікування.

У відзиві також зазначено, що відповідач жодних доводів з приводу погіршення його майнового стану на момент вирішення вказаної справи, порівняно з його майновим станом за період часу, протягом якого він сплачував аліменти на утримання свого сина до досягнення ним повноліття, не навів.

ОСОБА_2 вважає, що судом першої інстанції були враховані всі обставини справи, зокрема, й наявність на утриманні відповідача ще однієї дитини, яка проживає у повноцінній сім`ї та утримується не одним відповідачем, а й матір`ю (дружиною відповідача), тобто зі їх спільний бюджет.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 06 серпня 2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Красноармійському району Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №36 від 21 травня 2007 року (а.с.12).

Позивач і відповідач є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 178 від 24 травня 2004 року (а.с.16).

Встановлено, що відповідно до виконавчого листа, виданого 03 березня 2005 року Димитрівським міським судом Донецької області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття.

Згідно даних довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 04 липня 2022 року № 387 ОСОБА_1 є студентом 2 курсу ОС «Бакалавр» денної форми навчання, спеціальність «Філософія» філософського факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4 рівня акредитації. Навчається за кошти державного бюджету. Початок навчання 01 вересня 2021 року. Закінчення навчання 30 червня 2025 року (а.с.17).

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 417 (а.с.48).

Також судом встановлено, що згідно довідки ТОВ «ДДС-ПЛЮС» від 16 серпня 2022 року № 107 відповідач ОСОБА_1 працює в ТОВ «ДДС-ПЛЮС», розмір доходу за період з січня 2022 року по червень 2022 року складає 115 921,35 грн (а.с.50 зворотній бік).

Відповідно до довідки, виданої ліцеєм № 1 Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області від 25 серпня 2022 року № 6, розмір доходу ОСОБА_2 за аналогічний період часу складає 101 375,91 грн (а.с.55).

Відповідно до довідки про доходи від 07 вересня 2022 року № 6313, виданої Київським національним університетом імені Тараса Шевченка, загальна сума нарахованої стипендії студента ОСОБА_1 за період з січня 2022 року по червень 2022 року становить 21 287,98 грн (а.с.71).

Судом також було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання зору, що підтверджується довідкою НД «Охматдит» від 20 травня 2020 року та консультативним висновком ННЦР ПРР І КД клініка, складеного на підставі проведеного 27 липня 2022 дослідження, у зв`язку з чим потребує регулярного лікування та носіння контактних лінз. На підтвердження зазначених додаткових витрат позивачем було надано копію відповідного розрахункового документу (86-87).

Також, судом встановлено, що для навчання позивачем сину було придбано ноутбук «Lenovo IdeaPad Gaming 3 (15", 05)».

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , мотивував своє рішення тим, що враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, їх стан здоров`я та можливість надавати матеріальну допомогу, матеріальний стан повнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потреби особи даного віку, потреби по навчанню, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів та стягнути з відповідача ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 07 липня 2022 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

З аналізу змісту наведеної норми вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Крім того, відповідно до положень п.20 пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти.

Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, пунктом 1 та 2 частини 1 статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Дослідивши матеріали справи апеляційним судом встановлено, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 417.

Крім того, з наданим матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує стипендію в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, а також той факт, що відповідач частково визнає позовні вимоги, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення та стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільного сина ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 07 липня 2022 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

Апеляційний суд також враховує, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, що свідчить про те, що витрати на дитину, яка досягла повноліття, проте яка продовжує навчання, покладається як на батька дитини, так і на матір.

Посилання позивача на те, що вона понесла витрати у зв`язку із станом її здоров`я, а також у зв`язку із станом здоров`я їх спільного сина ОСОБА_1 , апеляційним судом сприймаються критично, оскільки вказані витрати не пов`язані із витратами на дитину, яка продовжує навчання, а є додатковими витратами на дитину. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач по справі почала отримувати менший розмір доходів у зазначений період часу, коли отримувала відповідне лікування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для зміни оскаржуваного судового рішення в частині визначення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання їх сина ОСОБА_1 , а саме з 1/4 на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 04 жовтня 2022 року змінити в частині розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 07 липня 2022 року та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв