ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2810/18 Номер провадження 22-ц/814/2551/23Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Абрамова П.С., Дорош А.І., при секретарі судового засідання Бродській В.О., -

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2022 року (ухвалене суддею Стрюк Л.І., інформація щодо дати виготовлення повного тексту рішення відсутня) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування засобів наземного транспорту та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») про стягнення страхового відшкодування за договором добровільного страхування засобів наземного транспорту у сумі 109059,67 грн, пені за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування 21740 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості 1918,25 грн, інфляційні втрати 2177,04 грн, моральну шкоду 5000 грн всього 139895,18 грн., понесені судові витрати, та захист прав споживачів.

Позов обґрунтований тим, що у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовилося виплатити страхове відшкодування, чим порушило договір про надання послуг та права позивача як споживача послуг.

Після відкриття судом першої інстанції провадження у справі позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути пеню у розмірі 10905,96 грн, 3% річних у розмірі 10075,32 грн, інфляційні втрати у розмірі 20185,29 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 109059,67 грн, пеню за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування у розмірі 10905,96 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 10075,32 грн, інфляційні втрати в розмірі 20185,29 грн всього 150226,24 грн.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі: за професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, за проведення експертизи 10000 грн всього 25000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 2481 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилося АТ «Страхова компанія «ІНГО» та подало на нього апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2022 року в частині стягнення 109059,67 грн страхового відшкодування, 10905,96 грн пені, 3% річних у розмірі 10075,32 грн, інфляційних втрат у розмірі 20185,29 грн, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, витрат за проведення експертизи у розмірі 10000 грн, та 2481 грн судового збору на користь держави, та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стягнути з позивача судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3721,50 грн на користь відповідача АТ «СК «ІНГО».

Апелянт вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини справи та порушив норми матеріального права.

На підтвердження своєї позиції посилається на те, що суд першої інстанції проігнорував положення висновків експертів щодо неспроможності пояснень ОСОБА_1 в комплексі з урахуванням усіх зазначених нею кількісних параметрів, окрім зазначених нею типу слідоутворюючого об`єкта, а також наявні суперечності щодо характеристики взаємного руху транспортних засобів.

Апелянт також стверджує, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а саме ст.26 Закону України «Про страхування» та ст.ст.526, 991 ЦК України не взявши до уваги п.п.12.1.3, 12.1.4 Договору страхування, які дають право страховику відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, скаржник посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок експертного дослідження №92/21 від 12.04.2021 року. Апелянт також зазначає, що розмір страхового відшкодування позивачем було визначено не на підставі документів спеціалізованого СТО, що є порушенням умов Договору страхування.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» укладено договір страхування №680549496.17, яким застраховано транспортний засіб MERCEDES-BENZ ML 250 д.н.з. НОМЕР_1 ; страхова сума транспортного засобу 900000 грн.; строк дії договору з 08.07.2017 року до 07.07.2018 року (том 1 а.с.14-17).

Відповідно до висновку Полтавського СРПП Полтавського РВП від 16.03.2018 року 11 березня 2018 року о 21:11 год трапилось ДТП за участю транспортного засобу MERCEDES-BENZ ML 250 д.н.з. НОМЕР_1 та невідомого автомобіля, який залишив місце ДТП та поїхав в невідомому напрямку; під час перевірки та реагування орієнтовано особовий склад поліції на затримання авто невідомої марки, державний номерний знак також не відомий; встановити місцезнаходження авто та затримати його не вдалося можливим (том 1 а.с.19).

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_2 від 11.03.2018 року, 11.03.2018 року близько 21 год він рухався у напрямку м. Полтава з м. Дніпропетровськ через м. Красноград по автодорозі Полтава-Карлівка Р11 2 км, на зустріч йому виїхав автомобіль, який почав обгін транспортного засобу та наніс його автомобілю марки MERCEDES-BENZ ML 250 д.н.з. НОМЕР_1 пошкодження, а саме: обоє лівих бокових дверей, заднє ліве крило; свідків ДТП не було, разом з ним у машині знаходилась його дружина ОСОБА_1 ; розгледіти автомобіль, який здійснив зіткнення, ОСОБА_2 не зміг (том 1 а.с.21).

ОСОБА_1 13.03.2018 року звернулась до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із письмовим повідомленням про аварію (том 1 а.с.25). Представником ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» - аварійним комісаром Трохименком А.В. 23.03.2018 року проведений огляд автомобіля MERCEDES-BENZ НОМЕР_1 (том 1 а.с.27).

Таким чином, спір між сторонами стосується відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та виплати страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Із матеріалів справи, транспортний засіб, який завдав шкоду, встановити не вдалось.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до листа ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» № 1105 від 04.04.2018 року, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування з огляду на п. 12.1.3 Договору та п.3 ст. 26 Закону України «Про страхування» згідно з якими підставою для відмови Страхувальнику у виплаті страхового відшкодування є подання Страхувальником (або його довіреними особами) свідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Обґрунтовуючи відмову, відповідач посилався на висновок експертного дослідження №36/18 від 02.04.2018 року, здійсненого експертом ОСОБА_3 , згідно з яким комплекс пошкоджень лівого боку автомобіля MERCEDES-BENZ ML 250 д.н.з. НОМЕР_1 був утворений при контактуванні його з нерухомим (стаціонарним) об`єктом, і не міг бути утворений при зустрічному зіткненні з іншим рухомим назустріч автомобілем (як про це заявляє водій автомобіля MERCEDES (том 1 а.с.29-32).

Згідно із висновком комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №29 від 03.12.2018 пошкодження лівої бокової частини автомобіля MERCEDES-BENZ ML 250 утворились внаслідок зіткнення з зустрічним транспортним засобом під час зустрічного роз`їзду (том 1 а.с.226-234).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23.07.2021 за клопотанням відповідача призначена комісійну транспортно-трасологічну експертизу.

Відповідно до висновку експертів за результатами комісійної транспортно-трасологічної експертизи №26881/21-52/20478/22-52 від 03.08.2022, на автомобілі MERCEDES-BENZ ML 250 д.н.з. НОМЕР_1 наявні пошкодження обох лівих дверей та заднього лівого крила; пошкодження на обох лівих дверях та задньому крилі автомобіля Мercedes утворені за ударно-ковзним механізмом по напрямку спереду назад і зліва направо відносно поздовжньої геометричної осі автомобіля, утворені в межах однієї події, в результаті взаємодії з твердим масивним слідоутворюючим об`єктом, яким могла бути нерухома перешкода або, не виключено, рухомий з невеликою швидкістю транспортний засіб; пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно обставин виникнення пошкоджень автомобіля Мercedes, в частині того, що слідоутворюючим об`єктом був саме транспортний засіб, не позбавлений технічної спроможності; пояснення ОСОБА_1 в комплексі, з урахуванням усіх зазначених нею кількісних параметрів, окрім зазначеного нею типу слідоутворюючого об`єкта, неспроможні з технічної точки зору, оскільки в її поясненнях наявні суттєві суперечності зі слідовою інформацією на автомобілі Мercedes, а також наявні суперечності щодо характеристики взаємного руху транспортних засобів (том 2 а.с. 54-60).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, мотивував своє рішення тим, що відповідно до вищевказаного висновку експертів за результатами проведення судової комісійної транспортно-трасологічної експертизи у цивільній справі №545/2810/18 пояснення ОСОБА_1 стосовно обставин виникнення пошкоджень автомобіля Мercedes (що слідоутворюючим об`єктом був саме транспортний засіб), не позбавлені технічної спроможності. За таких обставин надані позивачем відомості страховику про об`єкт страхування та про факт настання страхового випадку не можна вважати свідомо неправдивими.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що було проведено декілька інженерно-транспортних досліджень обставин дорожньо-транспортної пригоди та механізму утворення пошкоджень на автомобілі Mercedes-Benz ML250 д.н.з. НОМЕР_1 . В одному з висновків (судового експерта Скорохода К.М. від 02.04.2018 року №36/18) стверджується, що комплекс пошкоджень лівого боку вказаного вище автомобіля був утворений при контактуванні його з нерухомим (стаціонарним) об`єктом, і не могли утворитися при зустрічному зіткненні з іншим рухомим назустріч автомобілем, як про це зазначає водій автомобіля Mercedes.

У висновку комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи по цивільній справі №545/2810/18 від 03.12.2018 року (судового експерта Балинського О.П.) вказано, що пошкодження лівої бокової частини автомобіля Mercedes Benz ML250 утворилися внаслідок зіткнення з зустрічним транспортним засобом під час зустрічного роз`їзду.

Із наведеного вище вбачається, що вказані висновку експертів фактично є взаємовиключними.

Згідно із висновком експертів за результатами судової комісійної транспортно-трасологічної експертизи у цивільній справі №545/2810/18 від 03.082022 року (судові експерти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ), пошкодження на обох лівих дверях та задньому крилі автомобіля Mercedes утворені за ударно-ковзним механізмом по напрямку спереду назад і зліва направо відносно повздовжньої геометричної осі автомобіля, утворені в межах однієї події, в результаті взаємодії з твердим масивним слідоутворюючим об`єктом, яким могла бути нерухома перешкода або, не виключено, рухомий з невеликою швидкістю транспортний засіб. Пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно обставин виникнення пошкоджень автомобіля Mercedes д/н НОМЕР_1 , в частині того, що слідоутворюючим об`єктом був саме транспортний засіб, не позбавлені технічної спроможності.

Згідно із 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Враховуючи наведене вище, колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно обставин виникнення пошкоджень автомобіля Мercedes (що слідоутворюючим об`єктом був саме транспортний засіб), не позбавлені технічної спроможності. За таких обставин надані позивачем відомості страховику про об`єкт страхування та про факт настання страхового випадку не можна вважати свідомо неправдивими.

Відповідно до п.12.1.3, 12.1.4 Договору страхування, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є подання страхувальником або його представником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; встановлення експертами/фахівцями невідповідності пошкоджень ТЗ обставинам ДТП.

Згідно із положеннями ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до ст.991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Отже, зважаючи на вірно встановлені судом першої інстанції обставини справи та вищенаведене, твердження апелянта щодо порушення судом першої інстанції норми матеріального права, а саме ст.26 Закону України «Про страхування» та ст.ст.526, 991 ЦК України, положень договору страхування є безпідставним та таким, що спростовується наявними матеріалами справи.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що згідно із актом виконаних робіт №26 від 22.10.2018 та квитанції про оплату за ремонт автомобіля Mercedes-Benz ML250 від 22.10.2018 року, вартість ремонту автомобіля становила 109059,67 грн, отже позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в частині стягнення страхового відшкодування вартості ремонту автомобіля у розмірі 109059,67 грн підлягають задоволенню.

Із такими висновками місцевого суду колегія суддів також погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з п. 10.2.3 Договору страхування №680549496.17, при пошкодженні транспортного засобу, розмір страхового відшкодування визначається страховиком на підставі документів, що підтверджують розмір збитку (рахунку СТО, калькуляції СТО чи страховика, висновок спеціаліста-автотоварознавця), за вирахуванням розміру франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми.

Згідно із рахунком від 21.03.2018 року №6 виконавця робіт із ремонту пошкодженого автомобіля ФОП ОСОБА_6 , вартість робіт становила 109059,67 грн. (т.1 а.с.28). Вказані роботи були виконані, про що було складено акт виконаних робіт №26 від 22.10.2018 року (т.1 а.с.34).

В матеріалах справи також наявний протокол огляду транспортного засобу від 23.03.2018 року, складений оцінювачем ОСОБА_7 та акт огляду транспортного засобу, застрахованого за полісом №680549496.17, підписаного представниками страхувальника та АСК «ІНГО Україна» (т.1 а.с.26, 27)

Разом із тим, суд не вбачає із матеріалів справи, що представник страховика виразив свою незгоду з проведеним об`ємом робіт та їхньою вартістю, а лише зазначив, що виявив передні ліві двері замінені та пофарбовані, задні ліві двері замінені та пофарбовані, центральна (передня) ліва стійка ремонтована та пофарбована, арка заднього лівого крила ремонтована та пофарбована.

У відповідності до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно п. 8.5 Договору, страховик несе відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочки, але не більше 10% від суми боргу.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог щодо стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» пені в розмірі 10905,96 грн, 3%річних в розмірі 10075,32 грн та інфляційних втрат у розмірі 20185,29 грн.

Враховуючи положення п.8.5 договору страхування №680549496.17, зазначена сума пені зменшується до 10 905,96 грн ( 10% від суми боргу).

3 відсотки річних за 1124 дні становить 10075,32 грн. (109059.67х3х1124/365 / 100).

Інфляційні нарахування з 04.04.2018 по 01.05.2021 складають 20185,29 грн.

Доводи апелянта, що невірної оцінки судом наявних у справі доказів, щодо механізму утворення пошкоджень на застрахованому автомобілі, є необґрунтованими, оскільки висновок суду першої інстанції ґрунтується не лише на висновку експертизи, а й на оцінці інших доказів по справі, які не спростовані відповідачем. До фактів, які підтверджуються вказаними доказами, належать: ДТП, яка мала місце 11.03.2018 року та задокументована в передбаченому законом порядку; виконання позивачем своїх обов`язків за договором страхування щодо повідомлення страховика про подію та надання інформації та даних про характер і вид пошкоджень отриманих автомобілем; надання на огляд автомобіля представнику страховика до його відновлення.

На думку колегії суддів, не спроможність пояснень позивача щодо обставин ДТП, не критично не впливає на інші висновки експертизи, оскільки обставини зазначені нею у позові через тривалий час після ДТП. При цьому вона як особа, яка не перебувала за кермом, всі обставини сприймала по іншому, та відповідно виклала їх відповідно до психологічного стану і емоцій, які вона отримала. В той же час, в справі маються та надавалися експертам на дослідження матеріали, які були складені працівниками поліції після ДТП.

Доводи апелянта щодо неналежного підтвердження розміру завданої шкоди, судом апеляційної інстанції не беруться до уваги, оскільки представником відповідача в порушення вимог договору дії до встановлення розміру завданої шкоди не вживалися. Знаючи проте, що позивач віддає автомобіль для проведення відновлювальних робіт, відповідач щодо вказаних дій своїх зауважень чи пропозицій не висловлював.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» - відмовити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 10 березня 2023 року.

Головуючий суддя : _________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: __________________ П.С. Абрамов ___________________ А.І. Дорош