КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-з/824/325/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове судове рішення)

22 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (головуючий суддя), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану представником Індюковою Тетяною Володимирівною , про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником Індюковою Тетяною Володимирівною , на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Індюковою Т.В. , задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2021 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 12 500 грн. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 79,86 грн.

В подальшому, 13 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - Індюкова Т.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції.

В поданій заяві про стягнення витрат на правову допомогу заявник посилається на те, що попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу було зазначено в поданій апеляційній скарзі, а саме було зазначено, що вартість гонорару адвоката становить фіксовану суму у розмірі 2 000 грн за одну годину, але не більше 5 000 грн, які сплачуються протягом трьох календарних днів з моменту підписання договору.

Вказано, що на підставі договору №16 від 29 вересня 2022 року ОСОБА_1 сплатив адвокату гонорар у фіксованому розмірі 5 000 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №05 від 30 вересня 2022 року.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник Індюкова Т.В. надала договір №16 про надання правової допомоги від 29 вересня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Індюковою Т.В.

Відповідно до положень п.3.2. вказаного вище договору передбачено, вартість гонорару за цим договором становить 2 000 грн за одну годину, але не більше 5 000 грн, які сплачуються протягом трьох календарних днів з моменту підписання цього договору та додатково по 1 000 грн за прийняття участі адвокатом в кожному судовому засіданні, які сплачуються перед кожним судовим засіданням.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - Індюкова Т.В. просила винести по справі додаткове судове рішення, яким вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

21 лютого 2023 року на адресу апеляційного суду засобами електронного зв`язку надійшли заперечення від представника АТ КБ «Приватбанк» - Стаднікова Д.В., відповідно до яких вказано, що розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним ні зі складністю справи, ні з обсягом наданих послуг адвоката, а тому підлягає зменшенню. Враховуючи зазначені обставини, представник банку просив відмовити у задоволенні поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Так, матеріалами справи підтверджено, що представник ОСОБА_1 - Індюкова Т.В. заявила попередній (орієнтовний) розмір судових витрат на правничу допомогу в поданій апеляційній скарзі, а саме було зазначено, що вартість гонорару адвоката становить фіксовану суму у розмірі 2 000 грн за одну годину, але не більше 5 000 грн, які сплачуються протягом трьох календарних днів з моменту підписання договору. Також було вказано, що докази понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після винесення постанови по справі. Заяву про ухвалення додаткового рішення було подано представником ОСОБА_1 в строк, визначений статтею 141 ЦПК України.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та обґрунтування заяви про стягнення витрат на правову допомогу вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Норми вказаної статті не встановлюють для суду обов`язку викликати учасників справи у судове засідання, а такі виклики суд здійснює у разі необхідності. Апеляційний суд не вбачає підстав для виклику учасників справи для розгляду заяви.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, матеріалами справи підтверджено, що адвокат Індюкова Т.В. представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі ордеру серії АР №1098789 від 29 вересня 2022 року (а.с.149), договору №16 про надання правової допомоги від 29 вересня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Індюковою Т.В.

В матеріалах справи містяться також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, видане на ім`я Індюкової Т.В. , посвідчення адвоката Індюкової Т.В. (а.с.150-151).

Представником відповідача також було надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру №05 від 30 вересня 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив 5 000 грн на підставі договору №16 про надання правової допомоги від 29 вересня 2022 року.

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт від 12 лютого 2023 року до договору про надання правової допомоги №16 від 29 вересня 2022 року, адвокатом Індюковою Т.В. було виконано наступні роботи: підготовка та направлення до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги (4 год.), супроводження справи в суді апеляційної інстанції (моніторинг руху справи, подача заяв про видачу копії ухвали та постанови) (1 год), а загально визначено час виконаних робіт - 5 годин. Вказаний акт підписано представником Індюковою Т.В. та відповідачем ОСОБА_1 .

Враховуючи надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, враховуючи подані заперечення від представника позивача, а також принцип співмірності, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення поданої заяви про стягнення витрат на правову допомогу, а саме пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги. Оскільки подану апеляційну скаргу було задоволено на 61,5%, то до стягнення підлягають судові витрати у розмірі 3 075 грн (61,5%).

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.133, 137, 246, 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Індюковою Тетяною Володимирівною , про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі - 3 075 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв