Справа № 190/123/23
Провадження №2/190/150/23
УХВАЛА

25 січня 2023 року м.П`ятихатки

Суддя П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В., при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою керівника Жовтоводської окружної прокуратури (52210, м. Жовті Води, вул.Б.Хмельницького,21) в інтересах держави, в особі: Позивач-1 - Криворізька міська рада (Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Площа Молодіжна, 1), позивач-2 Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради (Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Майдан 30-річчя Перемоги) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Державній установі «Збаразька виправна колонія №63») про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

встановила:

Керівник Жовтоводської окружної прокуратури В.Геник в інтересах держави в особі Криворізької міської ради, Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, звернувся до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому (позові) просить стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради, витрати, понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 від злочину в сумі 12578 грн. 87 коп.

При цьому, позовна заява, яка подається до суду, повинна відповідати вимогам, зазначеним у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Перевіривши матеріали позовної заяви встановлено, що така не відповідає вимогам, встановленим ч.4 ст.177 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до вимог ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

В свою чергу, в позові зазначено, що за подання даної позовної заяви судовий збір не сплачується відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно якого від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд з цим, відзначається, що предметом заявлених позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, регламентується ст. 1206 ЦК України, на норми якої посилається також і прокурор у позовній заяві.

Зміст та суб`єктний склад зобов`язання, що регулюються ст. 1206 ЦК України, дозволяють констатувати, що це зобов`язання не є договірним, але й не є зобов`язанням із відшкодування шкоди в розумінні статті 1177 ЦК України (відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення), оскільки, зокрема, понесені закладом охорони здоров`я (кредитором) витрати на лікування не є завданою боржником (особою, яка вчинила злочин) шкодою. Зазначене має принципове значення, оскільки покладений на відповідну особу обов`язок не є видом цивільно-правової відповідальності, до цих правовідносин не підлягають застосуванню загальні положення про відшкодування шкоди, у тому числі такі, що стосуються підстав виникнення зобов`язання, змісту шкоди, солідарного обов`язку боржників тощо.

Посилання на пункт 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки ні заявник, ні орган, в інтересах якого пред`явлено позов, не є потерпілим від злочину, згідно змісту позовної заяви.

За змістом пунктів 2, 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах: про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи; про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор просить стягнути витрати, понесені КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 , однак з матеріалів справи встановлено, що позивачу - юридичній особі не завдано збитків внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки прокурор зазначає, що потерпілим в даному випадку є ОСОБА_2 , а не позивач, який витратив кошти на його лікування.

Отже, Криворізька міська рада та Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради в інтересах яких прокурором заявлено позов, не відносяться до жодної категорії осіб, які згідно зістаттею 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Наведене вище узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 17 січня 2019 року в справі № 462/375/17.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», - ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 2684 гривні.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, - стягнення коштів в розмірі 12578 грн. 87 коп., таким чином, позивачу для належного оформлення позовної заяви необхідно сплатити судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Усунення вказаного недоліку можливе шляхом сплати позивачем судового збору в зазначених вище розмірах та надання суду оригіналу квитанції для долучення до матеріалів справи.

Окрім цього, суд наголошує, що у Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п.3 ч.2 ст.129 Конституції).

Положення п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

За змістом ч. 3 ст. 23 цього закону, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

У п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу, тим самим, перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий, - відсутність такого органу.

Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

Зокрема, у першому випадку, прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень, за яким, не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

«Нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка, проте, є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах ВС від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Сам лише факт відсутності звернення суб`єкта владних повноважень із позовом до суду, не може свідчити про свідоме зволікання уповноваженого органу щодо захисту своїх прав та інтересів.

Така практика Верховного Суду зумовлена необхідністю забезпечення гарантованого принципу рівності сторін у судовому процесі.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін.

Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити ... скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення від 31.03.2005 у справі «F.W. v. France», п.27).

Верховний Суд відзначив, що така практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

З огляду на викладене вище, та, як вбачається з доданих до позову додатків, відсутні докази, що Криворізька міська рада, маючи у своєму складі відділ юридичного та кадрового забезпечення, зверталася до органів прокуратури із клопотанням представництва її інтересів у суді для стягнення відповідних коштів з відповідача ОСОБА_1 , та прокурор перевірив наявність обґрунтованих об`єктивних причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, на підставі чого, суд зазначає, що прокурором в позові не наведено об`єктивних причин, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і в даному випадку, як власником комунального підприємства.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.2ст.185 ЦПК України).

Враховуючи, що дана позовна заява подана керівником Жовтоводської окружної прокуратури без додержання вимог, викладених в ст. ст.175, 177 ЦПК України, то відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву керівника Жовтоводської окружної прокуратури (52210, м. Жовті Води, вул.Б.Хмельницького,21) в інтересах держави, в особі: Позивач-1 - Криворізька міська рада (Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Площа Молодіжна, 1), позивач-2 Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради (Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, Майдан 30-річчя Перемоги) до ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Державній установі «Збаразька виправна колонія №63») про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Запропонувати керівнику Жовтоводської окружної прокуратури в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а також: сплатити судовий збір в розмірі 2684 грн за наступними реквізитами:

ОТРИМУВАЧ КОШТІВ:

ГУК у Дніпропетровській області (м.П`ятихатки) 22030101

КОД ОТРИМУВАЧА (код за ЄДРПОУ): 37988155

БАНК ОТРИМУВАЧА: Казначейство України (ел. адм. подат.)

КОД БАНКУ ОТРИМУВАЧА (МФО): 899998

РАХУНОК ОТРИМУВАЧА: UA0004623

КОД класифікації доходів бюджету: 22030101

У разі невиконання вказаних вимог у строк, визначений судом, позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Кудрявцева