ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/132/22 Номер провадження 22-ц/814/2030/23Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

імена (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень»)

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

на заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року, у складі судді Зіненка Ю.В.

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 151355,81 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19.08.2020 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № , паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» № 4892473 та заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Відповідно до кредитного договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти в сумі 114372,15 грн. строком на 36 місяців на будь-які законні цілі на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язувався своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом відповідно до паспорту кредиту № 4892473. Згідно пункту 1.4. кредитного договору позичальник доручив ТОВ «ФК» «ЦВР» перерахувати за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: 1) переказ на запитання на користь ОСОБА_1 у сумі 30000,00 грн; 2) переказ грошових коштів на погашення заборгованості по кредитному договору 401 від 13.12.2019 у сумі 68077,21 грн; 3) оплата страхового платежу за договором страхування № C від 19.08.2020 в сумі 10391,08; 4) оплата страхового платежу за договором страхування № ЛО від 19.08.2020 у сумі 800,00 грн; 5) оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA»SU від 19.08.2020 у сумі 200,00 грн.

ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки не виконав, порушив умови кредитного договору, в результаті чого станом на 23.11.2021 виникла заборгованість в сумі 151355,81 грн., яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 39709,09 грн.; простроченої заборгованості за річними процентами - 12,18 грн.; простроченої заборгованості за щомісячними процентами 37022,31 грн.; строкової заборгованості за тілом кредиту 73377,74 грн.; строкової заборгованості за річними процентами - 0,41 грн. та строкової заборгованості за щомісячними процентами 1234,08 грн.

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів надання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором № від 19.08.2020. Окрім того, відсутні докази що між ПАТ «Страхова компанія «ТАС» та відповідачем ОСОБА_1 19 серпня 2020 року був укладений договір страхування та як наслідок, відповідач доручив ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перевести кошти у сумі 10391,08 грн. та 800,00 грн. на рахунок страхової компанії. Також матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору 401 від 13.12.2019, на погашення заборгованості по якому ОСОБА_1 мав отримати 68077,21 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», просило рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 фактично отримані та використані кредитні кошти в добровільному порядку не повернув, в зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 151355,81 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку. На підтвердження позовних вимог до апеляційної скарги надано нові докази, які не були подані до суду першої інстанції, а саме: копію платіжного доручення № І234421391 від 19.08.2020 у сумі 68077,21 грн.; копію витягу із відомості № 2658 від 20.08.2020 згідно договору № 11/43-2-1-00/281 від 15.02.2021 на переказ до запитання у сумі 30000 грн.; копії витягу з реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 20.08.2020 у сумі 10391,08 грн. та 800 грн.; копію витягу з реєстру реєстру проданих електронних ключів доступу до мобільного додаитку «Support.UA» за 20.08.2020 у сумі 200 грн.; копії договорів страхування № -С та № -ЛО від 19.08.2020; копію акту № приймання-передачі від 19.08.2020 електронного ключа доступу до додатку «Support.UA» SU від 19.08.2020.

27 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20230127, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № від 19 серпня 2020 укладеним між ТОВ «ФК "Центр фінансових рішень" та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Ухвалою Полтавського апеляційнного суду від 16.03.2023 замінено Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" на процесуального правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 19.08.2020 ОСОБА_1 підписав заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (а.с. 7).

Підписанням цієї заяви-анкети відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на веб-сайті www.kreditmarket.uа.

Цього ж дня ОСОБА_1 підписав кредитний договір № (далі Договір) та паспорт кредиту № 4892473 (а.с. 8-9).

Згідно з п. 1.1. Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором. Сума кредиту становить 114372,15 грн, зі строком кредитування 36 місяців (п. 1.2. Договору).

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4892473, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до положень п. 1.4. Договору, підписавши цей Договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів: 30000,00 грн. - отримувач «Аваль - Експрес», , призначення: переказ на запитання на користь ОСОБА_1 ; 68077,21 грн. - отримувач ОСОБА_1 призначення: переказ на погашення заборгованості по КД (кредитному договору) 401 від 13.12.2019 за рахунок кредитних коштів згідно кредитного договору від 19.08.2020 та заяви клієнта; 10391,08 грн. - отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», , призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № C від 19.08.2020; 800,00 грн. - отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», , призначення: оплата страхового платежу за договором страхування № ЛО від 19.08.2020; 200,00 грн. - отримувач ТОВ «ЦФР», оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» SU від 19.08.2020.

Згідно з п. 2.1. Договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей Договір. Цей Договір, Паспорт кредиту № 4892473 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція 04.05.2020, складають єдиний кредитний договір (п. 2.2. Договору).

Порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів визначено сторонами у п. 6 паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4892473.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № від 19.08.2020, станом на 23.11.2021 сума заборгованості відповідача перед ТОВ «Фінансова Компанія» «Центр Фінансових Рішень» складає 151355,81 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 39709,09 грн.; прострочена заборгованість за річними процентами 12,18 грн.; прострочена заборгованість за щомісячними процентами 37022,31 грн.; заборгованість за штрафом/пенею 0, 00 грн; строкова заборгованість за тілом кредиту 73377,74 грн.; строкова заборгованість за річними процентами 0,41 грн.; строкова заборгованість за щомісячними процентами 1234,08 грн. (а.с. 14-15).

09.12.2021 позивачем скеровано ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове повернення заборгованості, однак останній її не отримав, причина повернення: адресат за вказаною адресою не проживає (а.с. 19-21).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини першої статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно із статтею 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з даним позовом, у позовній заяві позивач зазначив, що ним виконано умови Кредитного договору № від 19.08.2020 у повній мірі, однак жодних доказів у підтвердження виконання умов договору, зокрема, пункту 1.4. позивачем у суді першої інстанції не було подано.

Долучений до позовної заяви розрахунок суми заборгованості в розмірі 151355,81 грн. станом на 23.11.2021, не засвідчує виконання позивачем взятих на себе зобов`язань.

Інших доказів у підтвердження заявленої до стягнення суми позивачем у суді першої інстанції не було подано.

У зв`язку з недоведеністю належними та допустимими доказами позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Позивач у судові засідання не з`являвся, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутність, а відтак суд першої інстанції був позбавлений можливості з`ясувати у судовому засідання питання щодо наявності доказів сплати коштів за кредитним договором та відповідно ухвалив рішення за наявними у матеріалах справи доказами.

У відповідності до ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В той же час, долучені апелянтом в суді апеляційної інстанції нові докази колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі не були подані в суді першої інстанції і оскаржуване рішення було постановлено без їх врахування. Долучаючи в суді апеляційної інстанції нові докази, скаржником не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невитребування судом доказів на підтвердження позовних вимог є необгрунтованими та суперечать принципу замагальності сторін.

Отже, саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору, виконання його умов зі сторони кредитодавця та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір заявленої до стягнення заборгованості.

У Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21).

Беручи до уваги представлені позивачем докази в суді першої інстанції, колегія суддів вважає не доведеним з сторони позивача належними і допустимими доказами виконання взятих на себе зобов`язань згідно умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді : С. А. Гальонкін

Г. Л. Карпушин