Справа № 177/1621/22
Провадження № 2/177/148/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Союз-1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати членських внесків,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник ОК «СТ «Союз-1» Паламарчук С.М., 30.12.2022 звернувся до суду з указаним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати обов`язкових членських внесків у сумі 2940,67 грн, з урахуванням інфляційних втрат 523,01 грн, штраф 882,20 грн, цільовий внесок 55,00 грн, поштові витрати 40,00 грн, а всього 4440,88 грн та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що відповідач має у володінні земельну ділянку площею 6,03 соток, що за адресою: АДРЕСА_1 та будучи членом ОК «СТ Союз-1» до 16.07.2022, був обізнаний про обов`язок сплати членських внесків, що визначені Статутом. Водночас, з 2021 року відповідач членські внески не сплачує, у зв`язку з чим, рішенням чергових загальних зборів членів СТ від 16.07.2022, його членство у кооперативі припинено. Оскільки відповідач був присутній на цих зборах, тому він обізнаний з рішенням про його виключення з членів кооперативу та необхідність сплатити заборгованість до 01.09.2022. Обов`язок сплати членських внесків визначений Статутом є безумовним та підстав для звільнення від його сплати Статутом не визначено. При цьому, їх несплата негативно впливає на діяльність кооперативу, порушує права інших його членів. Також позивач просив суд стягнути з відповідача цільовий внесок на юридичні послуги в справі № 177/178/22 за позовом ОСОБА_4 до ОК «СТ «Союз-1», що визначений протоколом № 2/1160722 від 16.07.2022, який також підлягає стягненню в судовому порядку, витрати зі сплати судового збору та поштові витрати.

Ухвалою суду від 10.01.2023 позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження (а.с.27).

До початку розгляду справи по суті від представника відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. В обґрунтування клопотання вказано, що СТ «Союз-1» є обслуговуючим кооперативом. Спірні правовідносини стосуються прав учасників справи, пов`язаних із діяльністю юридичної особи, а тому спір між ОК «СТ «Союз-1» та ОСОБА_2 , як колишнім його членом, пов`язаний з корпоративними відносинами та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні відповідач та його представник клопотання про закриття провадження в справі на підстав п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених у ньому.

Представник ОК «СТ «Союз-1» Паламарчук С.М. заперечував проти клопотання та просив відмовити у його задоволенні з огляду на те, що ОСОБА_2 на момент звернення з позовом до суду не був членом СТ, тому відсутні підстави вважати, що між сторонами існують саме корпоративні відносини.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Як слідує з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доданої до позову (а.с.23), позивач є Обслуговуючим кооперативом «Садівниче товариство «Союз-1».

Відповідач ОСОБА_2 станом на 16.07.2022 був членом ОК «СТ «Союз-1», що підтверджується реєстром (списком) членів кооперативу, затвердженим протоколом № 2/160722 від 16.07.2022 (а.с.14-18).

Відповідно до змісту Статуту ОК «СТ «Собз-1», кооператив є неприбутковою організацією, обслуговуючим кооперативом, його діяльність регулюється Законом України «Про кооперацію» та іншими законодавчими актами. Кооператив є юридичною особою, метою кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потребі своїх членів на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Як слідує з гл. 5 Статуту, основними обов`язками членів кооперативу, серед іншого, є сплата визначених статутом внесків, своєчасна сплата членських та цільових внесків, при цьому, згідно з п. 3.10 Статуту, не сплата членських внесків у розмірі та терміни встановлені загальними зборами без поважних причин протягом 2-х років, є підставою для виключенні із членів кооперативу. Права членів кооперативу, у тому числі право участі у господарській діяльності кооперативу, у його управлінні, визначено п. 5.1 гл. 5 Статуту. Джерелами формування майна кооперативу, яке використовується для досягнення мети кооперативу, є в тому числі, вступні та цільові внески членів кооперативу (п. 12.1.-12.2 Статуту) (а.с.8-13).

У даній справі, ОК «СТ «Союз-1» звернулося з позовом до ОСОБА_2 , який станом на 16.07.2022 був його членом, про стягнення з останнього членських та цільових внесків, розмір та необхідність сплати яких визначені рішеннями загальних зборів членів товариства. Про існування заборгованості за вказаними внесками та наслідки її непогашення, відповідач обізнаний.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Як визначено ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За змістом ст. 167 ГК України, корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.

Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 20 та ст. 167 ГК України, сторонами корпоративного спору є або юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), або учасники юридичної особи, які володіють корпоративними правами, у тому числі учасник, який вибув.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 у справі № 910/7554/18, від 17.12.2019 у справі № 904/4887/18 зроблено висновки про те, що «обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними».

Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справах № 683/351/16-ц, № 695/2665/16-ц зазначено, що «поняття «внутрішньостатутна діяльність» не використовується законодавством про кооперацію, при цьому йдеться про статутну мету або статутну діяльність. Така діяльність може стосуватися суб`єктивних прав та обов`язків особи (сплата членських внесків, управління юридичною особою тощо) і, загалом, такі відносини є корпоративними».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про кооперацію», обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворений шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою здійснення ними господарської діяльності.

Садівничі товариства є обслуговуючими кооперативами.

З вказаного позову слідує, що відповідач, як член колишній член кооперативу, був носієм певних корпоративних прав та відповідних корпоративних обов`язків, невиконанням яких з його боку обґрунтовано позовні вимоги, тобто існує спір щодо виконання відповідачем свого обов`язку зі сплати членських та цільових внесків.

Відносини щодо стягнення заборгованості за членськими та цільовими внесками стосуються діяльності ОК «СТ «Союз-1», оскільки несплата внесків впливає на можливість виконання мети та завдань, задля реалізації яких й створено кооператив. Несплата членських внесків унеможливлює виконання кооперативом своєї мети, що порушує права не лише кооперативу, а також інших членів кооперативу.

Ці обставини у сукупності свідчать про існування між сторонами саме корпоративного спору. Спірні правовідносини стосуються прав учасників справи, пов`язаних із діяльністю юридичної особи, а тому спір між ОК «СТ «Союз-1» та ОСОБА_2 як його членом, пов`язаний з корпоративними відносинами.

Подібні за змістом висновки містяться у постановах ВС КЦС від 13.07.2022 у справі № 761/2739/20, Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 у справі № 910/7554/18, від 17.12.2019 у справі № 904/4887/18, від 13.10.2020 у справах № 683/351/16-ц, № 695/2665/16-ц.

Враховуючи суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, характер спірних правовідносин та суть спору, спрямовану на врегулювання інтересів сторін корпоративних відносин, суд приходить до висновок про те, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, а тому суд вважає необхідним закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1, 2 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження в справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Однак, суд роз`яснює, що вказане не позбавляє позивача права звернутися з відповідним позовом у порядку господарського судочинства, а саме до господарського суду Дніпропетровської області.

При зверненні до суду з указаним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 грн, що підтверджується квитанцією № 184 від 15.12.2022 (а.с.22).

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки провадження в справі підлягає закриттю через те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 260, 261, 352, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Союз-1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати членських внесків, - закрити, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду з позовом у порядку господарського судочинства, шляхом подання позову до господарського суду Дніпропетровської області..

Повернути позивачу обслуговуючому кооперативу «Садівниче товариство «Союз-1» (місцезнаходження: с. Вільне Криворізького району Дніпропетровської області, ідентифікаційний код юридичної особи 24988803) судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок, згідно з платіжної інструкції № 184 від 15.12.2022 АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 22.02.2023

Суддя: