Справа №759/3318/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року матеріали цивільної справи передано за підсудністю на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києві.

В ухвалі суду зазначено, що згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 зареєстрована з 11.06.2019 року по теперішній час по АДРЕСА_2 , що не належить до юрисдикції цього суду.

20.03.2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи за вказаним позовом, які були передані головуючому судді 23.03.2023 року, дослідивши які вбачається, що позовна заява підлягає передачі на розгляд іншому суду з таких підстав.

Дійсно, за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , приватний будинок з 11.06.2019 року.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України за правилами виключної підсудності позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до пунктів 41, 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ставить питання про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з відповідача як споживача за адресою квартири: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Святошинського району м. Києва.

Тому в даному випадку застосовуються правила виключної підсудності, так як предметом спору є витрати, пов`язані з утриманням цього нерухомого майна, і відповідно до положень ст. 30 ЦПК України даний позов повинен розглядатись за місцем знаходження нерухомого майна.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 року (справі N 638/1988/17).

Крім того, у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

При цьому, відповідно до ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи викладене вище, заявлені позовні вимоги мають розглядатись судом за правилами виключної підсудності, а саме за місцезнаходженням нерухомого майна.

Слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір між судами про підсудність.

З викладеного випливає висновок про необхідність передачі справи на розгляд Святошинському районному суду м. Києва.

Керуючись ч. 1 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 31, 32, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати на розгляд Святошинському районному суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: