ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року м.Суми

Справа №591/4055/22

Номер провадження 22-ц/816/156/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року, в складі судді Шелєхової Г.В., ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в:

07 вересня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 19 червня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого вона отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зобов`язання по поверненню якого належним чином не виконувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і на дату смерті вона мала перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6130 грн 96 коп. Спадкоємцями ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які постійно проживали разом з спадкодавицею на час відкриття спадщини і на підставі ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі кредитні зобов`язання спадкодавця.

21 липня 2021 року банк у порядку ст. 1281 ЦК України звернувся з претензією до Сумської міської державної нотаріальної контори та 26 серпня 2021 року отримав відповідь нотаріальної контори, про те, що спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_3 була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що претензія банку від 12 вересня 2021 року добровільно не виконана, просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 19 червня 2006 року у сумі 6130 грн 96 коп, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року в задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, неналежну оцінку доказів по справі, порушення норм процесуального і матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність наявності спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , оскільки відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 постійно проживали із спадкодавцем і за відсутності відмови від прийняття спадщини, поданої у порядку ст. 1273 ЦК України, а саме протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України. Факт постійного проживання відповідачів разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується відміткою у паспорті про місце реєстрації спадкодавця та відповідачів, що в силу положень ст. 1268 ЦК України дає підстави для висновку про належність їм спадщини з часу її відкриття. За відсутності доказів того, що відповідачі не проживали разом із позичальником за адресою реєстрації на момент відкриття спадщини, вони вважаються належними спадкоємцями.

Відсутність у спадковій справі даних про спадкове майно боржника не свідчить, що таке майно відсутнє і відповідач не прийняв спадщини. При цьому, відповідачі не надали доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 6130 грн 96 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 19 червня 2006 року був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 1600 грн, який неодноразово збільшувався (а.с. 31, 32).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 53).

Згідно з розрахунками АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором склала 6130,96 грн (а.с. 6-20).

21 липня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Сумської міської державної нотаріальної контори з претензією кредитора та до відповідачів з листом-претензією від 31 серпня 2021 року (а.с. 54, 56, 57).

З листа Сумської міської державної нотаріальної від 17 серпня 2021 року № 4609/02-14 вбачається, що претензія кредитора до спадкоємців померлого боржника ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнята 17 серпня 2021 року та заведена спадкова справа № 530/2021. Станом на 17 серпня 2021 року спадкоємці, які б прийняли спадщину після померлої відсутні (а.с. 55).

Із наданої суду першої інстанції копії спадкової справи № 530/2021 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 100-114).

Також встановлено, що боржник ОСОБА_3 та відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 45-52).

Витягами з Реєстру територіальної громади (Сумська територіальна громада) від 07 вересня 2022 року № 14.03-08/232414 та № 14.03-08/232412 підтверджується факт реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 з 13 січня 1986 року та ОСОБА_2 з 12 липня 2002 року (а.с. 75, 76). Відомості про зняття їх з реєстрації за цією адресою відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що, позивачем не доведено наявності у спадкодавця будь-якого рухомого та/або нерухомого майна, за рахунок якого можуть бути задоволені його вимоги як кредитора до спадкоємців.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень ст. 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Судом першої інстанції, на підставі належним чином досліджених доказів, було правильно встановлено, що за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, для спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналіз зазначених норм дозволяє дійти висновку про те, що у разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, або відсутності спадкового майна особа не набуває статусу спадкоємця, і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

У постанові від 22 січня 2020 року в справі № 306/2000/16-ц Верховний Суд вказав, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07 лютого 2023 року, відсутні відомості про власника нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 . Також відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 .

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала у власності нерухоме майно, яке б могло бути одержане у спадщину відповідачами після її смерті.

Крім того, встановлений під час розгляду справи факт реєстрації місця проживання відповідачів разом зі спадкодавцем, не є достатнім для висновку, що відповідачі дійсно на день смерті проживали зі спадкодавцем і прийняли спадщину і що саме відповідачі у даній справі відповідають за боргами ОСОБА_3 , а інші спадкоємці відсутні.

Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, колегія судів погоджується із висновком суду про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленим у справі судовим рішенням.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук