Справа № 190/323/23
Провадження №2-о/190/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря - Сазанової О.В.

заявника - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

її представника - Митошоп С.В.

представника заінтересованої особи - Востренкової Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, її та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу з 2017 року по 2022 рік. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що вона проживала разом з ОСОБА_4 з 2017 року як дружина та чоловік, шлюб між ними не був зареєстрований, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. ОСОБА_5 спілкувався з її батьками та родичами, а вона в свою чергу спілкувалася з його родичами та друзями. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув під час бою за АДРЕСА_1 зі збройними силами Російської Федерації. Оскільки ОСОБА_4 на момент загибелі був військовослужбовцем збройних сил України, то відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", вона має право на отримання грошової компенсації. У зв`язку з чим, просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою від 27.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

20 березня 2023 року до суду надійшло письмове пояснення представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України, в якому представник не визнає заявлені ОСОБА_1 вимоги, просить залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту, оскільки з матеріалів справи вбачається спір про право, а саме: право на отримання заявником належного захисту як члену сім`ї загиблого ОСОБА_5 , яке Міністерство оборони України не визнає. Також зазначає, що в матеріалах заяви відсутні докази проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а також докази того, що ОСОБА_4 дійсно проходив військову службу в лавах Збройних Сил України. Разом з тим, зі змісту заяви вбачається, що від встановлення факту спільного проживання заявниці з померлим чоловіком залежить виникнення її права та отримання одноразової допомоги на сім`ю. Проте, на думку Міністерства оборони України, в даній справі наявний спір про право, оскільки надані письмові докази та вказані аргументи щодо спільного проживання та ведення спільного побуту є недостатніми для задоволення даної заяви та отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця, окрім цього встановлення відповідного факту зможе вплинути на права та обов`язки Міністерства оборони України та спадкоємців.

Вислухавши в судовому засіданні заявника ОСОБА_1 , яка заперечувала щодо задоволення клопотання Міністерства оборони України про залишення її заяви без розгляду, заінтересовану особу - ОСОБА_2 та її представника - адвоката Митошоп С.В., які підтримали клопотання Міністерства оборони України і в свою чергу заявили клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду в зв`язку з наявністю спору про право, про що надали письмове клопотання, представника Міністерства оборони України - Востренкову Н.Ю., яка вважає клопотання про залишення заяви без розгляду таким, що підлягає задоволенню, оскільки наявний спір про право, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За положеннями статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для отримання допомоги після смерті військовослужбовця, зокрема з метою наступного вирішення питання для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом), законною підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Суд вважає неможливим проводити розгляд справи в порядку окремого провадження оскільки наслідки вирішення справи безпосередньо впливають на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав та обов`язків інших осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

З поданих до суду пояснень Міністерства оборони України вбачається, що Міністерство оборони України заперечує надані заявником в обґрунтування її вимог докази, як такі, що можуть підтверджувати відповідний юридичний факт. Отже в даному випадку у справі між сторонами наявний спір про право, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлена вимога через наявність спору про право підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а сама заява - залишенню без розгляду.

Керуючись ч. 6 ст.294, ч. 4 ст.315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Востренкової Н.Ю. та представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Митошоп С.В. про залишення заяви без розгляду, - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,- залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 про право звернення до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 29 березня 2023 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева