У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника відповідача-2 та третьої особи - адвоката Кіншова Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення державного реєстратора, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить: 1) позбавити права користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; 2) усунути перешкоду ОСОБА_4 в здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження належної йому квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення, виселивши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Провадження у справі за даним позовом було відкрито ухвалою від 18.11.2015 р. (суддя Богінкевич С.М.).

В березні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Анохіна В.М., в якому, уточнивши позовні вимоги, просили 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 25 червня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М.; 2) скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22376373 від 25.06.2015 року 13:06:19.

Ухвалою від 26.03.2016 р. вищевказаний зустрічний позов об`єднаний в одне провадження із зазначеним вище первісним позовом.

В листопаді 2016 року ОСОБА_5 , як третя особа із самостійними вимогами, звернувся до суду із позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за Договором позики грошей, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. та зареєстрований в реєстрі за номером 2091 в розмірі 1 154 281 грн. 25 коп. (один мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі двісті вісімдесят одну гривню двадцять копійок), звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_2 , загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., ринкова вартість якого станом на 27 травня 2016 року, відповідно до звіту про оцінку майна (ідентифікатор за базою ФДМУ №513948_27052015_МN07-150527-002), становить 867 681,00 грн„ шляхом визнання права власності на двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_2 , загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м. за ОСОБА_5 ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ); визнати за ОСОБА_5 (Ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) право власності на двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_2 , загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м.

Ухвалою від 28.03.2017 р. ОСОБА_5 залучено до участі в справі як третю особу із самостійними вимогам на предмет спору за первісним позовом.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 22.11.2017 р. матеріали справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 18.11.2018 р. первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом виселення - залишити без розгляду на підставі ст.257 ч.1 п.3 ЦПК України в зв`язку із повторною неявкою позивача.

Під час підготовчого провадження позивачі за зустрічним уточнили позовні вимоги та просили: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 25 червня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом КМНО Анохіною В.М.; 2) визнати незаконною державну реєстрацію права власності та скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22376373 від 25.06.2015 року 13:06:19; 3) скасувати рішення державного реєстратора - ПН КМНО Анохіної В.М., на підставі якого нею внесено 25.06.2015 р. запис про державну реєстрацію в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, індексний номер 22376373, про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (том 3 арк.спр.208-225).

Під час підготовчого провадження третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_5 уточнив свої позовні вимоги та просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру номер АДРЕСА_2 , загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 33,7 кв.м, шляхом реалізації (продажу) його з публічних (електронних) торгів за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу, але не нижче за визначену звітом про оцінку майна (ідентифікатор за базою ФДМУ №513948_27052015_МN07-150527-002) ціну на рівні 867 681,00 грн. (том 2 арк.спр.137-145).

Відповідачем-1 за зустрічним позовом ОСОБА_4 поданий відзив, в якому сторона відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Відповідачами за позовом третьої особи було подано відзив, в якому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5 , посилаючись на те, що позовні вимоги не засновані на законі.

Ухвалою від 16.02.2022 р. підготовче провадження закрито підготовче провадження з призначенням судового розгляду справи на 12.05.2022 р.

В судове засідання позивачі за зустрічним позовом та представник позивача-1 повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи без їх участі не подавали.

Представник відповідача-2 за зустрічним позовом, який діє і як представник третьої особи з самостійними вимогами ( ОСОБА_5 ) в судовому засіданні вважав за необхідне залишити зустрічний позов без розгляду в зв`язку з повторною неявкою в судове засідання сторони позивача, а позов ОСОБА_5 залишити без розгляду в зв`язку із залишенням зустрічного позову без розгляду, подавши відповідну заяву про залишення без розгляду позову третьої особи з самостійними вимогами.

Відповідач-1 ( ОСОБА_4 ), будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа (ПН КМНО Анохіна В.М.) в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомила, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавала.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Водночас положення пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положенням статі 223 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина 5 статті 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з таким самим позовом (частина 2 статті 257 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Відповідно до ст.2 ч.1, 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №310/12817/13 від 22 травня 2019 року, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (постанова Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 359/7882/19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо».

Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання, призначене після закриття підготовчого провадження на 12.05.2022 р., представник позивача-1 за зустрічним позовом - адвокат Наугольна О.В., в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану.

В зв`язку з першою неявкою сторони позивача в судове засідання, на підставі ст.223 ч.2 ЦПК України, судовий розгляд справи був відкладений на 01.09.2022 р.

Згідно матеріалів справи, представник позивача-1 та позивачі, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання 01.09.2022 р. та 01.02.2023 р. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляду справи за відсутності позивача не подано.

Відповідно до ст.130 ч.5 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Більш того, інформація про дату та час судового засідання є відкритою для учасника справи та міститься на офіційному сайті судової влади в мережі Інтернет.

Отже, позивачі, будучи у встановленому законом порядку належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 01.02.2023 р., не з`явились, що є повторністю (тобто двічі поспіль), заяву про розгляд справи за відсутності позивача не подавали.

Більш того, в умовах зверхнадмірного навантаження на суд та очікуваннями учасниками справ судових засідань по 3-5 місяців, сторона позивача, яка є найбільш зацікавленою в розгляді справи, жодного разу після закриття підготовчого засідання (16.02.2022 р.) не з`являлася в судові засідання, які призначались з 12.05.2022 р. (тобто під час введення в країні воєнного стану) районний суд працював в штатному режимі та здійснював розгляд всіх справ, зокрема і цивільних.

А відтак, суд не погоджується з клопотанням представника позивача-1 про відкладення судового розгляду справи до закінчення воєнного стану.

Крім цього, суд не приймає до уваги заяву позивача-1 ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, оскільки така заява надійшла до суду засобами поштового зв`язку лише 06.02.2023 р., тобто після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали від 01.02.2023 р., і передана головуючому судді 06.02.2023 р., тобто під час складання повного тексту ухвали.

При цьому позивач-2 ( ОСОБА_2 ) та позивач-3 ( ОСОБА_3 ) за зустрічним позовом таких заяв взагалі не подавали.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Отже, підстави для розгляду справи за відсутності сторони позивача відсутні.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ст.44 ч.1 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Справа тривалий час перебуває в провадженні суду, належить до категорії складних.

З огляду на те, що позивачі за зустрічним позовом, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання, не подав заяву про розгляд справи за його відсутності та його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

А відтак, позивачі за зустрічним позовом мають право повторно звернутись до суду в установленому законом порядку в порядку самостійного судового провадження з вищевказаним позовом.

Щодо позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд зазначає про таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи по суті не розпочинався, судові засідання відкладались.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяви про залишення позову без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення по суті справи. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом саме позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до ст.52 ч.3 ЦК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть обов`язки позивача.

Зогляду на те, що третя особа із самостійними вимогами в особі свого представника до початку розгляду справи по суті, скориставшись своїм диспозитивним правом, подав заяву про залишення позову без розгляду, чим реалізував своє право, передбачене пунктом 5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити вищевказану позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами без розгляду. А відтак, заява представника ОСОБА_5 про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257 ч.1 п.3, 257 ч.1 п.5, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення державного реєстратора - залишити без розгляду.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 06.02.2023 р.

СуддяН. М. Ларіонова