КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4410/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за не обліковану електроенергію, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просило стягнути з останнього на користь товариства 3 453,53 грн вартості за необліковану електричну енергію, 232,85 грн трьох відсотків річних та інфляційної складової, а також понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевим (локальним) ел.мережам, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».

Так, 07 жовтня 2020 року за адресою відповідача представниками позивача було виявлено порушення підп.5 п.8.4.2 ПРРЕЕ - самовільне підключення електропроводки до електричної мережі несанкціоноване (непогоджене) ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» після відключення 13 лютого 2020 року. Порушення підп.9 п.8.4.2 ПРРЕЕ - відсутність пломб з відбитками тавр ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», яка установлена на шафі обліку.

Вказано, що на підставі виявлених порушень складено акт про порушення №000168. Вартість електричної енергії, неврахованої проведена з Порядком визначення обсягу і вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил, комісією з розгляду актів і порушень і нарахувань за ними та становить 3 453,53 грн. Відповідач користується послугами, які надаються позивачем, однак не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті послуг, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2021 року заборгованість становить 3 453,53 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, борг з урахуванням 3% річних та інфляційної складової становить 3 686,38 грн. Внаслідок порушення відповідачем прав позивача, останні були вимушені звернутися до АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» для отримання правової допомоги, у зв`язку із чим ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» просить стягнути із ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу, розрахунок вартості яких з відповідними доказами має намір подати протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» вартість не облікованої електричної енергії у розмірі 3 453,53 грн, а також 232,85 грн - 3% річних та інфляційної складової та 2 270 грн - судового збору, а всього 2 502,85 грн.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 2 000 грн.

Не погоджуючись із рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що відповідно до положення п.11 договору №5 про користування електричною енергією від 29 березня 2017 року, він відповідає за приладу обліку та збереження пломб на них у разі розміщення приладів обліку у квартирі або на іншому його об`єкті.

Апелянт зазначає, що лічильник обліку електроенергії, яку він споживає та з якого було зірвано пломбу, розміщений на опорі, яка, в свою чергу, розміщена за межами його земельної ділянки та йому не належить. Жодних доказів іншого позивачем надано не було, а судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини, ОСОБА_1 вважає, що не несе жодної відповідальності за стан як самого лічильника, так і за пломби на ньому.

Доводами апеляційної скарги також є те, що не є зрозумілим яким чином позивачем було зроблено розрахунок спожитої апелянтом електроенергії, оскільки в наряді-допуску №287 від 13 лютого 2020 року про відключення його будинку від електропостачання відсутня інформація про показники лічильника електроенергії на момент відключення, так само як і в наряді-допуску №31348 від 09 жовтня 2020 року про відключення будинку апелянта до електроенергії.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

17 лютого 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», відповідно до якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

У відзиві зазначено, що акт про порушення №000168 від 07 жовтня 2020 року за своєю формою і змістом відповідає вимогам законодавства, містить опис виявленого порушення із посиланням на відповідні положення спеціальних нормативно-правових актів у цій галузі, містить посилання на фотофіксацію. Відповідно до вимог ПРРЕЕ, 18 листопада 2020 року відбулося засідання комісії з розгляду акту про порушення №000168 від 07 жовтня 2020 року. Позивач звертає увагу, що відповідач не звертався до суду про скасування рішення комісії з розгляду акту порушення №000168 від 07 жовтня 2020 року, оформлене протоколом №3152 від 18 листопада 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» просить залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення - без змін.

У поданому відзиві ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» також заявило про орієнтовний попередній розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме у розмірі 4 000 грн, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», затвердженого 22 грудня 2017 року, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків пов`язаних із провадження діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (а.с.17-20).

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 є власником особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Як убачається з виписки по особовій картці споживача (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), станом на жовтень 2020 року за вказаним особовим рахунком заборгованість становить 3 453,53 грн за порушення - самовільне підключення через лічильник (а.с.21-24).

В подальшому, 29 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» укладено договір №5 про користування електричною енергією, за яким визначені права та обов`язки сторін (а.с.25-26).

В матеріалах справи також міститься державний акт на право власності на земельну ділянку від 26 жовтня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_1 належить земельна ділянка, яка розташована на АДРЕСА_1 (а.с.27).

Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.29-30).

Судом встановлено, що 07 жовтня 2020 року під час перевірки працівниками позивача за адресою відповідача виявлено порушення ПКЕЕН, а саме: «порушення підп.5 п.8.4.2 ПРРЕЕ - самовільне підключення електроустановки до електромережі несанкціоноване (непогоджене) ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» після відключення наряд № 47861 від 13 лютого 2020 року. Порушення підп.9 п.8.4.2 ПРРЕЕ - відсутність пломби №21451102 з відбитками тавр ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», яка установлена на шафі обліку, а саме на ввідному вимикачі у відключеному стані (кришка ввідного вимикача), про що складено акт про порушення № 000168 (а.с.31-34).

Відповідно до протоколу № 3152 від 18 листопада 2020 року засідання комісії по розгляду акта про порушення № 000168 від 07 жовтня 2020 року, за відсутності споживача, встановлено, що споживач на об`єкті: АДРЕСА_1 (приватний будинок) порушив Закон України «Про ринок електричної енергії», підп.5 п. 8.4.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: «самовільне підключення електроустановки до електромережі несанкціоноване (непогоджене) ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» після відключення наряд № 47861 від 13 лютого 2020 року. Порушення підп.9 п.8.4.2 ПРРЕЕ - відсутність пломби №21451102 з відбитками тавр ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», яка установлена на шафі обліку, а саме на ввідному вимикачі у відключеному стані (кришка ввідного вимикача)».

Згідно з протоколом № 3152 від 18 листопада 2020 року, на підставі виявленого порушення та складеного Акту про виявлене порушення № 000168 від 07 жовтня 2020 року, згідно з пунктом 8.4.11 та за формулою № 5 визначеного главою 8.4. розділу VIII Правил роздрібного ринку електричної енергії, відповідачу нараховано суму вартості недораховану електроенергію в розмірі 3 453,53 грн (а.с.37-38).

В подальшому, 23 листопада 2020 року відповідачу ОСОБА_1 направлено лист з вимогою сплати вартості не облікованої електричної енергії у розмірі 3 453,53 грн на підставі доданих до листа документів, протягом 30 календарних днів. Також відповідача даним листом попереджено, що у разі несплати коштів у вказаний термін, товариство буде змушене звернутись до суду з позовом про примусове стягнення боргу (а.с.39-40).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» мотивував своє рішення тим, що суд погоджується із правильністю проведених розрахунків вартості електричної енергії, не врахованої внаслідок порушення боржником ПРРЕЕ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає, що учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом (ч.1 ст.77). Правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку (ч.2 ст.77).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до положень ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Відповідно до положень ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Матеріалами справи підтверджено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» укладено договір № 5 про користування електричною енергією, за яким визначені права та обов`язки сторін (а.с.25-26).

У вказаному договорі, зокрема, прописано технічні дані трифазного приладу обліку: тип НІК 2303LАП3Т1040 МСЕ (6) №8360783. Кількість пломб Держспоживстандарту, встановлених на електролічильнику 1 шт., дата повірки 20 грудня 2016 року, пломба енергопостачальної організації №С30747268, 1230556. Додаткові місця опломбовано пломбою : С30747269. Також зазначено, що межа розподілу встановлюється на відхідних клемах електролічильника.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Зазначені правовідносини регламентуються також Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.

Відповідно до п.1.1.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг визначено, що самовільне підключення - несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення (у тому числі після відключення) електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що є підставою для оформлення акта про порушення та визначення обсягу необлікованої електричної енергії внаслідок такого підключення.

Акт про порушення - документ установленої форми, який складається для фіксації факту порушення на об`єкті споживача цих Правил та який є підставою для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії.

Пунктом 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний : користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень.

Пунктом 8.2.5. глави 8.2. розділу VІІІ ПРРЕЕ передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.

Акт про порушення складається представниками оператора системи, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред`явлення ними службових посвідчень.

В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил та всі необхідні для визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; номінальної сили струму спрацювання комутаційних апаратів, задіяних у схемі підключення; фазування лічильника на дату оформлення акта про порушення.

Споживачі, представники оператора системи, інші особи, присутні при перевірці, під час здійснення перевірки електроустановок мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявлених порушень та/або відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення, про що зазначається в акті про порушення.

В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

В акті зазначаються заходи, яких було вжито або яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві.

Акт про порушення підписується представником (представниками) оператора системи, який (які) брали участь у перевірці, та споживачем (представником споживача) або іншою особою, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи).

У разі відмови споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо його підписали більше одного уповноваженого представника оператора системи та незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення цієї особи або більше одного уповноваженого представника оператора системи, а відмова споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки) підписувати акт про порушення підтверджується відеозйомкою.

Пунктом 8.2.6. глави 8.2. розділу VІІІ ПРРЕЕ передбачено, що на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи.

Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення.

Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання.

У разі відмови споживача або представника споживача від отримання акта про порушення, у якому визначено місце, час та дату проведення засідання комісії, або окремого повідомлення про місце, час і дату засідання комісії оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, визначену в даних щодо споживача, наявних в оператора системи. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну.

Комісія з розгляду актів про порушення може повторно розглянути акт про порушення в порядку, встановленому цими Правилами, на підставі звернення споживача, на вимогу Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, або за рішенням суду. За рішенням оператора системи у зв`язку з отриманням результатів експертизи чи інших даних, які не були відомі на момент ухвалення рішення комісією, але мають суттєве значення, рішення комісії може бути переглянуте у порядку, встановленому цими Правилами, протягом 1 року, починаючи з дня, наступного за днем його прийняття.

Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу.

У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти глави 8.4 цього розділу та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків.

Враховуючи зазначені норми закону, а також дослідивши акт про порушення № 000168 від 07 жовтня 2020 року, апеляційним судом було встановлено, що його було складено у відповідності до норм Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, оскільки вказаний акт було підписано трьома представника оператора системи, а також самим споживачем та іншою незаінтересованою особою, яка була присутня під час складання даного акту.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що споживач був повідомлений про те, що 18 листопада 2020 року відбудеться засідання комісії з розгляду акту про порушення № 000168 від 07 жовтня 2020 року, оскільки вказана інформація міститься в самому акті про порушення.

Разом з тим, відповідач не скористався наданим йому правом бути присутнім на даному засіданні й висловити свою думку з приводу складеного акту про порушення.

Вказаний акт відповідачем оскаржено не було, а тому він є чинним.

Таким чином, апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за спожиту електроенергію зроблено за незрозумілими показниками.

Апеляційний суд критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що відповідач по справі не несе відповідальності за стан лічильника та пломби на ньому, оскільки останній йому не належить, оскільки матеріалами справи підтверджено, що під час укладення договору № 5 про користування електричною енергією, за яким визначені права та обов`язки сторін, сторонами було прописано технічні дані трифазного приладу обліку: тип НІК 2303LАП3Т1040 МСЕ (6) №8360783.Кількість пломб Держспоживстандарту, встановлених на електролічильнику 1 шт., дата повірки 20 грудня 2016 року, пломба енергопостачальної організації №С30747268, 1230556. Додаткові місця опломбовано пломбою : С30747269. Також зазначено, що межа розподілу відповідальності встановлюється на відхідних клемах електролічильника.

Вказаний номер лічильника також вказано й в складеному акті про порушення № 000168 від 07 жовтня 2020 року.

Таким чином, вказані доводи апелянта не заслуговують на уваги та є необґрунтованими.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом із відзивом на апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» заявило клопотання про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем було надано: довіреність №64/2022 від 23 березня 2022 року, видану ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на ім`я адвоката Гаєвої Ю.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність на ім`я Гаєвої Ю.В., а також копію договору №308-20 про надання правової допомоги від 15 квітня 2020 року, укладеного між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та АО «Перший радник», додаткову угоду №2 від 30 грудня 2020 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року, додаткову угоду №3 від 28 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року, додаткову угоду №4 від 24грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року, додаткову угоду №6 від 19 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги №308-20 від 15 квітня 2020 року (а.с.110-120).

Також позивачем було надано Акт надання послуг №10 від 13 лютого 2023 року, відповідно до якого адвокатом Гаєвою Ю.В. було надано наступні послуги : надання консультацій, роз`яснення правової позиції клієнту щодо стратегії захисту та представництва його інтересів в суді - 0,10 год.; підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу - 2 год. Загалом витрати часу становлять 2,10 год. Загальна вартість послуг складає 4 000 грн. (а.с.121).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі ВС у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідачем не подано будь-яких заперечень щодо заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат, колегія суддів враховує наступне.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі ПАТ «ДТЕК Київські електромережі», направляючи до суду відзив на апеляційну скаргу в ньому зазначив клопотання про стягнення із апелянта на його користь витрат на правничу допомогу за апеляційний розгляд справи у розмірі 4000 грн. Вказаний відзив був направлений відповідачу ОСОБА_1 за адресою зазначеною в апеляційній скарзі поштовим відправленням, що підтверджується накладною АТ «Укрпошта» № 810. Відповідач будь-яких заперечень щодо розміру вказаних судових витрат не заявив та своїх доводів щодо необхідності зменшення розміру витрат до суду не подав.

З врахуванням вищенаведеного, а також того, що позивачем було зазначено характер та опис наданих послуг, який відповідає та є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи, колегія суддів вважає обґрунтованою суму компенсації правничої допомоги в розмірі 4 000 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»(, 04080, м. Київ вул. Новокостянтинівська, 20) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв