Справа № 525/59/23
Номер провадження 2/525/74/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2023 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Гавриш О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

встановив:

В січні 2023 року позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім`я розпалася і поновлена бути не може, подальше її життя разом з відповідачем, збереження шлюбу та примирення є неможливим і суперечить її інтересам.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі за обставин викладених у позовній заяві та інших заявах поданих до суду, звертала увагу суду на наявність доказів на підтвердження обставин, що свідчать про вчинення відповідачем по відношенню до неї систематичного фізичного та психологічного насильства.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В обґрунтування позову зазначив, що стосунки позивачки з відповідачем погіршилися у зв`язку із систематичним застосуванням фізичного насилля з боку відповідача відносно позивачки, а також часті сварки по різним побутовим причинам, що стало причиною розірвання сімейних стосунків між позивачкою та відповідачем, вказував, що доказами по справі доведено факти систематичного фізичного та психологічного насильства з боку відповідача по справі по відношенню до позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача щодо розірвання шлюбу визнав, не заперечував, що подальше спільне проживання суперечило б його інтересам, вважав, що судові витрати на правову допомогу є вочевидь завищеними, клопотав про зменшення їх розміру з посиланням на обставини зазначені в поданих до суду письмових заявах, заперечував, що застосовував до позивачки фізичне чи психологічне насильство.

21.02.2023 відповідач направив до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 , тому в цій частині позов визнає. Щодо задоволення позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. заперечував в повному обсязі, посилаючись на завищення відшкодування витрат на суму гонорару адвокату, недотримання вимог співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт (а.с. 25-30).

01.03.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивачка зазначила, що саме систематичне застосування фізичного насилля з боку відповідача відносно позивачки стало причиною припинення сімейних відносин з відповідачем. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу просила задовольнити в повному обсязі (а.с. 34-37).

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 21 серпня 2021 року, місце реєстрації: Шевченківський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтава Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1047, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , час подачі позовної заяви до суду 23.01.2023 року (а.с. 3, 8). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали.

При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім`я поновлена бути не може.

Позивачка не бажає відновити своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 " (а.с. 3).

Щодо позиції сторони позивача про встановлення обставини про систематичне застосування фізичного насилля в сім`ї з боку відповідача по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд приймає до уваги, що позивач в ході судового розгляду не визнавав зазначену вище обставину.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII, фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Стороною позивача по справі не надано до суду доказів про те, що відповідач по справі вчинив дії щодо позивачки, які визначені п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", що зафіксовано належними доказами наданими до суду.

Надання до суду цифрового фотознімку (інформація на CD-диск а.с. 59) зображення обличчя позивачки з почервонінням в області лівого ока, датованого 19 серпня 2021 року, 18 години 46 хвилин, суд не приймає в якості підтвердження наявності тілесних ушкоджень, які були завдані відповідачем по справі, з огляду на те, що факт наявності тілесних ушкоджень підтверджується відповідними доказами в межах цивільного провадження, в тому числі висновками судово-медичної експертизи чи іншими відповідними доказами визначеними ст. 82 ЦПК України.

Щодо позиції сторони позивача про встановлення обставини про систематичне застосування психологічного насилля в сім`ї з боку відповідача по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд приймає до уваги, що позивач в ході судового розгляду не визнавав зазначену вище обставину.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" від 07 грудня 2017 року за № 2229-VIII, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Надання до суду цифрових відеозаписів (інформація на CD-диск а.с. 59) на яких зафіксовано фрагменти спілкування позивачки з відповідачем в різні періоди часу в межах 2021 2022 року, і на які сторона позивача посилається, як на підтвердження обставини систематичного застосування психологічного насилля в сім`ї з боку відповідача по справі, суд з огляду на їх фрагментарність та не повноту розглядає, як наявність тривалого конфлікту в сім`ї та підтвердження систематичних сварок між подружжям, що свідчить про те, що подальше спільне життя позивачки з відповідачем суперечить інтересам позивача по справі, та в свою чергу не заперечується відповідачем.

Подані до справи заяви та розписки, інформація про переписку між сторонами в різних електронних чатах (а.с. 31, 38, 39, 40), суд розглядає, як домовленості сторін щодо майна, яке було набуте за час проживання у шлюбі і не розглядає подані документи, як належні докази для доведення чи спростування фактів застосування відповідачем фізичного чи психологічного насильства до позивача по справі.

З огляду на вище викладене, позов в частині розірвання шлюбу слід задовольнити. Щодо позиції сторони позивача про наявність достатніх доказів для встановлення фактів застосування до позивача по справі зі сторони відповідача систематичного фізичного і психологічного насильства, то суд з даною позицією сторони позивача не погоджується і вважає її не доведеною по суду.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу в зв`язку із завищенням відшкодування витрат на суму гонорару адвокату, недотримання вимог співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката представником позивача надано суду: копію договору про надання правової допомоги № 975 від 16.01.2023, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Крекотень О.А., акти прийому-передачі наданих правничих (юридичних) послуг на суму 9 000,00 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги № 975 від 16.01.2023.

На час розгляду справи в суді чинним законодавством не визначено обмежень чи граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу, проте він повинен бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. є значно завищеним та неспівмірним із складністю справи, виходячи з такого.

З огляду на поширеність та нескладність вирішення питання в судовому порядку щодо розірвання шлюбу, сталість законодавства, яке підлягає застосуванню при розгляді справ такої категорії, враховуючи те, що типові зразки цієї позовної заяви у великій кількості містяться у мережі Інтернет, надання адвокатом консультації та складення вказаної позовної заяви адвокатом не вимагає багато знань, сил та часу.

Вказана позовна заява містить всього дві позовні вимоги: про розірвання шлюбу та стягнення судових витрат.

Враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи обсяг та характер наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги всі аспекти та складність справи, яка, на думку суду, не є занадто складною, враховуючи те, що вимога про розірвання шлюбу задоволено, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн. є значно завищеним та належним чином не обґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне заяву представника позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід також стягнути сплачений позивачкою судовий збір по справі в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , про розірвання шлюб, задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 21 серпня 2021 року, місце реєстрації: Шевченківський відділ держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1047, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , припинити внаслідок його розірвання.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду.

Прізвище позивачки, після розірвання шлюбу " ОСОБА_6 ".

Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судові витрати в сумі 5073,60 (п`ять тисяч сімдесят три гривні 60 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційних скарг до Полтавського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 28.03.2023 року.

Суддя Ю.І. Ячало