справа № 372/1436/13-ц
провадження № 22-ц/824/1143/2023
головуючий у суді І інстанції Висоцька Г.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у рамках виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив у рамках виконавчого провадження №42892721 визнати неправомірною бездіяльність Обухівського Відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міського управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невиконання ухвали суду від 12 липня 2022 року у справі №372/1436/13-ц, та зобов`язати виконати таку ухвалу.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 12 липня 2022 року Обухівським районним судом Київської області винесено ухвалу, якою у тому числі, скасовано постанову Обухівського Відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального Міського Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника ОСОБА_1 за ВП №42892721; скасовано постанову Обухівського Відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального Міського Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про розшук майна боржника ОСОБА_1 за ВП №42892721; повернуто боржнику ОСОБА_1 автомобіль КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 (колір коричневий). 25 липня 2022 року скаржник звернувся до заінтересованої особи з письмовою заявою про виконання такої ухвали. Станом на день звернення до суду ухвала не виконана, відповідь не надходила. Вважав, що вказана бездіяльність органу виконавчої служби є протиправною, оскільки порушує права боржника.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2022 року у задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця у рамках виконавчого провадження відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Васильєв П.С. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги ОСОБА_1 .

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заперечує проти правильності висновку суду першої інстанції про те, що ухвала від 12 липня 2022 року не набрала законної сили, оскільки на неї подана апеляційна скарга і в даний час рішення суду апеляційної інстанції не ухвалено.

Зазначає, що відповідно до ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Інший момент набрання законної сили ухвали від 12 липня 2022 року жодною статтею ЦПК не передбачений.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Васильєв П.С. просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги ОСОБА_1 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи (Т. 2, а.с. 105-106).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання та їхніх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення скарги.

Колегія суддів вважає правильним такий висновок суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що у провадженні Обухівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 372/1436/13-ц (провадження №4-с-2/22) за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України ( м.Київ) за участю заінтересованої особи -ТОВ "РосвенІнвест Україна".

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України (м.Київ) задоволено частково. Визнано дії державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження №42892721, щодо ненадання (не направлення) боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, а також винесення постанови про арешт майна боржника - ОСОБА_1 у виконавчому проваджені №42892721, та постанови про розшук майна боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням №42892721 протиправними. Скасовано постанову Обухівського Відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального Міського Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про арешт майна боржника ОСОБА_1 за ВП №42892721. Скасовано постанову Обухівського Відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального Міського Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про розшук майна боржника ОСОБА_1 за ВП №42892721. Повернуто боржнику ОСОБА_1 автомобіль КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 (колір коричневий). В іншій частині відмовлено.

25 липня 2022 року скаржник ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Обухівського Відділу Державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального Міського Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) із заявою про виконання ухвали суду від 12 липня 2022 року.

Станом на день розгляду даної справи ухвала Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року не була виконана.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця суд першої інстанції виходив із того, що ухвала від 12 липня 2022 року не набрала законної сили, оскільки на неї була подана апеляційна скарга.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження (частина перша статті 260 ЦПК України).

Так, як вбачається із резолютивної частини ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року судом зазначено, що: "Ухвала, враховуючи неявку всіх учасників справи у судове засідання, згідно ч.2 ст. 261 ЦПК України набуває законної сили з моменту її підписання суддею, тобто з 12 липня 2022 року, проте може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду".

За змістом ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Тлумачення статті 261 ЦПК України, з урахуванням принципу розумності та "методу чесного читання", свідчить, що у частині першій статті 261 ЦПК Українипередбачено загальне правило для всіх судових рішень, які постановлюються у формі ухвали. Ухвала суду набирає законної сили за правилами, передбаченим для рішення суду (стаття 273 ЦПК України), тільки в тому випадку, коли для конкретного виду ухвал це прямо передбачено процесуальним законом, як наприклад у статтях 460, 479, 480, 487 ЦПК України.

Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі №501/3311/21 та від 12 січня 2023 року у справі №761/13085/14-ц.

Так, у ч. 5 ст. 460 ЦПК України, на яку звернув увагу суд касаційної інстанції, зазначено, що у разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Частиною 8 ст. 479 наведеного кодексу передбачено, що ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції. Аналогічна процесуальна норма виписана у ч. 5 ст. 487 ЦПК України.

Положеннями ч. 6 ст. 480 процесуального кодексу також застережено, що ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Провівши аналіз наведених статей Верховний Суд зауважив, що нормами розділу VІІ ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" не встановлено іншого порядку набрання законної сили ухвалами, які постановляються за наслідками розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватного виконавця. Можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції при цьому на переконання касаційного суду, значення не має і на момент набрання нею законної сили не впливає, тому ухвала суду за результатами розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 451 ЦПК України) набирає законної сили за правилами статті 261 ЦПК України, а саме негайно після її проголошення.

Разом з тим, "набрання законної сили ухвалою негайно після її проголошення" та "негайне виконання ухвали" не є тотожними поняттями.

Цивільний процесуальний кодекс містить значну кількість різноманітних процесуальних питань, які вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Ураховуючи мету, яку покликана вирішити та чи інша процесуальна дія, за наслідком якої постановляється ухвала, процесуальним законом передбачені певні особливості, які указують не тільки на час набрання законної сили ухвали, а й такі особливості, як обов`язок негайного виконання ухвали, можливість зупинення дії ухвали на час її оскарження, або навпаки містять заборону зупинення її дії навіть на час її оскарження.

Зокрема, наприклад, ч. 11 ст. 153 ЦПК України передбачено, що ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. При цьому, оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали, що передбачено у ч. 12 ст. 153 ЦПК України.

Також, як приклад - відповідно до ч. 3 ст. 146 ЦПК України ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Враховуючи обставини цієї справи, предметом якого є оскарження дії (бездіяльності) органів державної виконавчої служби, колегія апеляційного суду виходить з тих положень норми процесуального закону, що ухвала суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути оскаржена в апеляційному порядку, що прямо передбачено у п. 27 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

За результатом перегляду судом скарги на дії (бездіяльність) виконавців процесуальний закон не передбачає, що така ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню, як це, наприклад, передбачено у ч. 3 ст. 146 ЦПК України.

При цьому положення наведеної статті не містять застережень про те, що оскарження відповідної ухвали суду не зупиняє її виконання, як наприклад це передбачено у ч. 11 ст. 153 ЦПК України.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що 22 серпня 2013 року Обухівським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" заборгованості по кредиту у сумі 607975 грн; заборгованості по відсоткам - 390092,12 грн, пені за прострочення сплати кредиту 56490,97 грн; штрафу - 61626,03 грн, а всього - 1116184 (один мільйон сто шістнадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн 12 коп.

На примусовому виконанні в Обухівському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції перебуває виконавче провадження №42892721, відкрите 11 квітня 2014 року стосовно боржника - ОСОБА_1 .

Скаржник у цій справі ОСОБА_1 оскаржує дії (бездіяльність) виконавців безпосередньо в рамках виконавчого провадження ВП№42892721, у якому він є боржником.

Інший учасник цього ж виконавчого провадження - стягувач ТОВ "Росвен Інвест Україна" використав своє право на апеляційне оскарження ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року, якою було скасовано постанови виконавців про арешт майна боржника, про розшук майна боржника та зобов`язано повернути боржнику арештований автомобіль.

Згідно із положеннями ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Норми Закону України "Про виконавче провадження" та розділу VІІ ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" не регулюють порядок виконання ухвали суду першої інстанції за наслідком розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, зокрема з питань про скасування постанови виконавців про арешт майна боржника, про розшук майна боржника та зобов`язання повернення боржнику арештованого майна на час оскарження ухвали суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Ураховуючи, що, мета застосування арешту майна боржника виконавцем, як і мета забезпечення позову (у тому числі шляхом накладення арешту) судом є однакова за змістом та полягає у забезпеченні виконанні судового рішення за рахунок належного боржникові майна, а виконавче провадження є безпосередньо завершальною стадією судового провадження, тому на переконання колегії апеляційного суду до спірних правовідносин мають застосовуватись за аналогією положення ч. 12 ст. 153 ЦПК України, а саме щодо зупинення виконання ухвали про скасування застосованого виконавцем у виконавчому провадженні арешту у разі її оскарження.

Саме з підстав оскарження стягувачем ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року, якою було скасовано постанови виконавців про арешт майна боржника, про розшук майна боржника та зобов`язано повернути боржнику арештований автомобіль, виконавці відмовили боржнику у її виконанні, про що зазначено представником скаржника у доводах апеляційної скарги.

Підстав вважати такі дії (бездіяльність) виконавців незаконними чи неправомірними, або умисними діями, направленими на шкоду боржника у виконавчому провадженні, на переконання апеляційного суду немає.

Сам лише висновок суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про те, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року не набрала чинності у зв`язку з її оскарженням, який є помилковим з урахуванням висновків касаційного суду, які наведені вище, не є самостійною підставою для скасування правильної по суті оскаржуваної ухвали з формальних підстав, оскільки предметом доведення у цій справі є саме необхідність доведення неправомірності дій виконавця та встановлення порушення права чи свободи скаржника внаслідок оскаржуваних дії (бездіяльності) виконавців, що скаржником не доведено.

Скаржником взагалі не вказано, які його права та свободи порушені невиконанням виконавцями ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року на час її оскарження в апеляційному порядку іншим учасником виконавчого провадження.

Ураховуючи наведене колегія апеляційного суду погоджується із висновком суду в оскаржуваній ухвалі про те, що вимоги скарги ОСОБА_1 зводяться виключно до вимог про зобов`язання державного виконавця виконати раніше ухвалене судове рішення у виді ухвали Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2022 року під час її оскарження, що суперечить завданням розділу VІІ ЦПК України.

Інших доводів, які спростовують правильність висновку суду в оскаржуваній ухвалі, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких підстав, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 16 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба