ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1676/23 Справа № 210/4971/19 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 210/4971/19

провадження № 22-ц/803/1676/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу № 210/4971/19 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 ,

на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року (суддя Хлистуненко О.В.), ухваленого в приміщенні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,повне судове рішення складено 27 січня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В вересні 2019 року КП ТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в обґрунтування якого посилалося на те, що на виконання своє статутної мети КП ТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки даний будинок є багатоповерховим, опалення до зазначеної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Відповідачі не здійснювали у повному обсязі оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з 01.03.2014 року по 01.05.2018 року утворилась заборгованість на суму 28 362,51 грн. враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості та судовий збір.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року позовні вимоги КП ТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП ТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 28 362,51 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір у розмірі 960,50 грн. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь КП ТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір в розмірі 960,50 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , за якою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак, останні належним чином не виконували своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у них перед КП ТМ «Криворіжтепломережа» утворилась заборгованість за період з 01 березня 2014 року по 01 травня 2018 року на суму 28 362,51 грн. За таких обставин, суд першої інстанції вважав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким, застосувавши строк позовної давності, позовні вимоги КП ТМ «Криворіжтепломережа» до відповідачів задовольнити частково і стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в розмірі 20 098,58 грн. Також просить стягнути на свою користь витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач звернувся до суду з позовом 03 вересня 2019 року, тобто за межами установленого законом трирічного строку позовної давності залишається вимога про стягнення заборгованості за період з 01 березня 2014 року до 03 вересня 2016 року. Скаржник вважає за необхідне заявити про застосування строку позовної давності, оскільки скаржник не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи, тим самим був позбавлений такого права на стадії розгляду справи в суді першої інстанції. На думку скаржника, в частині вимог позивача, що знаходяться за межами установленого законом трирічного строку позовної давності, зокрема щодо стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 8 263,93 грн слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представника КП ТМ «Криворіжтепломережа» до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Щодо витрат на правничу допомогу, понесених скаржником, вказує, що відповідачем не надано необхідних та допустимих доказів на підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг, що надаються КП ТМ «Криворіжтепломережа» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною вище адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Будинок, в якому зареєстровані відповідачі, є багатоповерховим, опалення квартири АДРЕСА_2 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку.

Відповідачі у вказаний в позові період накопичення заборгованості ніяких заяв про припинення теплопостачання до підприємства позивача не надавали та не звертались. Отже, оскільки опалення багатоквартирного будинку здійснюється від транзитних трубопроводів житлового багатоквартирного будинку і є невід`ємною частиною системи опалення будинку, в тому числі, і опалення квартири відповідачів, тому відповідачі є такими, що фактично спожили надані послуги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги КП ТМ «Криворіжтепломережа», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 , за якою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Однак, останні належним чином не виконували своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги, у зв`язку з чим, у них перед КП ТМ «Криворіжтепломережа» утворилась заборгованість за період з 01 березня 2014 року по 01 травня 2018 року на суму 28 362,51 грн. За таких обставин, суд першої інстанції вважав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Проте, суд першої інстанції дійшов такого висновку з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення.

Так, в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що не був повідомлений судом першої інстанції про розгляд справи.

За частиною 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Встановлено, що справу розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання відповідачами копії ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви КП ТМ «Криворіжтепломережа». Судом першої інстанції копії зазначених документів направлялися на адресу відповідачів. Однак, конверти було повернуто до суду першої інстанції з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Апеляційний суд виходить з того, що повернення вищезазначених конвертів на ім`я відповідачів з відміткою «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідачів про хід розгляду справи. Крім того, повернення конверту з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання кореспонденції суду чи про їх незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи без належного повідомлення відповідачів про хід розгляду справи, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції на підставі пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі по суті позовних вимог.

За частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з частиною 3 статті 20 Закону України № 1875-ІV від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», який діяв на час виникнення спірних правовідносин,споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За частиною 2 статті 32 Закону України № 1875-ІV від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а статтею 25 даного Закону передбачено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630(далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 Закону України № 1875-ІV від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З розрахунку заборгованості по особовому рахунку встановлено, що за період з 01 березня 2014 року до 01 квітня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 обліковується заборгованість по оплаті послуг за постачання теплової енергії в розмірі 28 362,51 грн.

КП ТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до тарифів на теплову енергію постачається централізоване опалення до житла відповідачів, однак відповідачі зобов`язання по оплаті за надані послуги не здійснюють належним чином.

Звертаючись до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, позивач посилався на те, що на відповідачів, які зареєстровані за зазначеною вище адресою, покладено обов`язок сплати заборгованості за надані послуги з опалення за період з 01 березня 2014 року до 01 квітня 2018 року в розмірі 28 362,51 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з визначеним позивачем періодом та розміром заборгованості з таких підстав.

Представник відповідача в апеляційній скарзі просить застосувати строк позовної давності, оскільки відповідачі не були належним чином повідомлені судом першої інстанції про розгляд справи, тим самим були позбавлені такого права на стадії розгляду справи в суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до статті 256 ЦК України,позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц зроблено висновок, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Отже, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції у випадку неналежного повідомлення судом першої інстанції про час і місце розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене та те, що, звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності у зв`язку з чим період, за який з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, має становити з 03 вересня 2016 року до 01 квітня 2018 року. Відповідно, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в такий період, становить 20 098,58 грн.

Таким чином, з урахуванням застосування позовної давності, задоволенню підлягають позовні вимоги КП ТМ «Криворіжтепломережа» за період з 03 вересня 2016 року до 01 квітня 2018 року в розмірі 20 098,58 грн.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 4 частини 1, пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушенням норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи було порушено норми процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог КП ТМ «Криворіжтепломережа».

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи, що з відповідачів на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1 361,28 грн у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, а з позивача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 881,50 грн у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, то з КП ТМ «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця в компенсації судових витрат в сумі 1 520,22 грн.

В апеляційній скарзі скаржник також просить суд покласти на позивача КП ТМ «Криворіжтепломережа» витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Так, в суді апеляційної інстанції в інтересах відповідача у справі діяв адвокат Вовк М.В.

Повноваження ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, ордером і договором про надання правничої (правової) допомоги № 13/10/2022-ІІІ.

Представником відповідача до апеляційного суду було надано додаткову угоду про розмір винагороди відповідно до умов договору про надання правничої (правової) допомоги № 13/10/2022-ІІІ від 13 жовтня 2022 року, Акт приймання-передачі правничої допомоги відповідно до умов договору про надання правничої (правової) допомоги № 13/10/2022-ІІІ від 13 жовтня 2022 року та розрахункову квитанцію, за якою вартість складання апеляційної скарги становить 3 000,00 грн.

Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Скаржником до апеляційної скарги додано квитанцію щодо сплати за надану правничу допомогу 3 000,00 грн.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що зазначена скаржником сума витрат на правничу допомогу відповідає принципам обґрунтованості та пропорційності, а тому з позивача на користь відповідача слід стягнути 3 000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

В свою чергу, апеляційний суд не приймає до уваги доводи позивача щодо ненадання відповідачем необхідних та допустимих доказів на підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищезазначеними документами скаржника.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року скасувати.

Позов Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 03 вересня 2016 року до 01 квітня 2018 року в розмірі 20 098 (двадцять тисяч дев`яносто вісім) гривень 58 копійок.

В іншій частині позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_2 різницю в компенсації витрат по сплаті судового збору в розмірі 1 520 (одна тисяча п`ятсот двадцять) гривень 22 копійок.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_2 3 000,00 (три тисячі) гривень у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло