Справа № 466/1601/22
Провадження № 2/466/605/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 травня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Настасяк Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

03 березня 2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, у якій просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів на її користь борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 71500,00 доларів США (сімдесят одну тисячу п`ятсот доларів США); стягнути з відповідачів на її користь 3 (три) відсотки річних з простроченої суми у розмірі 6435 доларів США (шість тисяч чотириста тридцять п`ять доларів США) та стягнути понесені позивачем судові витрати та витрати на правову допомогу (а. с. 1-4, 37-40).

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач зазначає, що 01 березня 2009 року за усною угодою позики вона передала позичальнику ОСОБА_2 у власність 65000,00 доларів США (шістдесят п`ять тисяч доларів США).

При фактичному отриманні вказаної суми позичальником надана розписка від 01 березня 2009 року з відома його дружини та за її згодою, про що свідчить надана нею Довіреність права підпису відповідачем від свого імені, видана 28 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Данилевич О. І. за номером ВМА 334234.

Позивач зазначає, що розписка підтверджена мокрою печаткою відповідача ОСОБА_3 , яка належала їй як приватному підприємцю.

Дана позика надана строком на 10 років, а саме датою повернення є 01 березня 2019 року, про що вказано у самій розписці.

Після закінчення строку позики вона звернулася до ОСОБА_2 з проханням про повернення боргу, але останній попросив ще деякий час зачекати у зв`язку із сімейними обставинами, про що надав ще одну письмову розписку роз`яснення від 28 квітня 2019 року.

Станом на 28 лютого 2022 року відповідачі коштів не повернули, чим не виконали взяті на себе зобов`язання.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції становить 71500,00 доларів США (сімдесят одну тисячу п`ятсот доларів США).

Три відсотки річних простроченої суми заборгованості становить 6435 доларів США (шість тисяч чотириста тридцять п`ять доларів США).

Відтак, позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права, оскільки на день звернення до суду відповідачами сума боргу не повернута.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у встановлений, згідно ухвали судді про відкриття провадження у справі, строк письмовий відзив на позовну заву подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а. с. 10).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу (а. с. 12).

Постановою Львівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 17 травня 2022 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі (а. с. 26-27).

14 жовтня 2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова повернулись матеріали вищевказаної справи (а. с. 29).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а. с. 31).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 26 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а. с. 34).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 62).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи (а. с. 72).

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 11.05.2023 на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 повторно не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку смс-повідомлень про виклик до суду та відповідним оголошенням про їх виклик, які розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України, а також від них не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні, перевіркою доводів і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Даний позов виник із приводу виникнення зобов`язань за договором позики.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 01 березня 2009 року передала відповідачу ОСОБА_2 у власність 65000,00 доларів США (шістдесят п`ять тисяч доларів США) строком на 10 (десять) років, які зобов`язувався повернути 01 березня 2019 року, що підтверджується розпискою, копія якої знаходиться в матеріалах справи (а. с. 47) та письмовими роз`ясненнями від 28 квітня 2019 року, у яких підтвердив, що він дійсно взяв у борг у позивача грошові кошти в сумі 65000,00 доларів США (шістдесят п`ять тисяч доларів США) (а. с. 44-45).

У судовому розгляді не спростовано доводів позивача, що розписка написана та підписана власноруч відповідачем ОСОБА_2 та завірена печаткою відповідача ОСОБА_3 як приватного підприємця.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, дво - чи багатосторонніми (договори).

Частиною першою та другою статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Проте, відповідачем умови договору позики не виконуються.

Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Положеннями ст. 1046-1047 цього Кодексу передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Станом на 01 березня 2019 року, після закінчення строку на повернення грошових коштів, що були передані у позику, відповідачі не здійснили жодних дій щодо повернення коштів, відтак станом на дату подачі цього позову зобов`язані повернути суму заборгованості у розмірі 65000,00 доларів США (шістдесят п`ять тисяч доларів США).

Що стосується стягнення суми позики в іноземній валюті - доларах США, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 справа № 464/3790/16-ц зазначає, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить, тому стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає грошова сума у доларах США, згідно договору позики від 01.03.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відтак, суд дійшов переконання, що відповідачами порушено зобов`язання перед позивачем за договором позики, оскільки у встановлений розпискою строк ними не повернуто коштів, тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 71500,00 доларів США (сімдесят одну тисячу п`ятсот доларів США) та три відсотки річних з простроченої суми заборгованості у розмірі 6435 доларів США (шість тисяч чотириста тридцять п`ять доларів США).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам, що подані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів за договором позики є підставними, вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, докази на які позивач посилається є належними та допустимими, а тому такі підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно квитанції 9289-6400-3278-4837 від 06.12.2022 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 12405,00 грн. (а. с. 33).

Відтак, з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в сумі 12405,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (анкетні дані суду невідомі), ОСОБА_3 (анкетні дані суду невідомі), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 71500,00 доларів США (сімдесят одну тисячу п`ятсот доларів США).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (анкетні дані суду невідомі), ОСОБА_3 (анкетні дані суду невідомі), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 3 (три) відсотки річних з простроченої суми заборгованості у розмірі 6435 доларів США (шість тисяч чотириста тридцять п`ять доларів США).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 (анкетні дані суду невідомі), ОСОБА_3 (анкетні дані суду невідомі), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму сплаченого судового збору у розмірі 12405,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою; АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , анкетні дані суду невідомі, АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , анкетні дані суду невідомі, АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер