Справа №538/1756/22
Провадження по справі №2/538/59/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Панченко О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кузьменка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що з 22.02.2022 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу за спільні кошти було придбано у ОСОБА_3 трактор колісний марки типу Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником згідно свідоцтва про реєстрацію якого є ОСОБА_4 , та передній міст до трактора Т-40 у ОСОБА_5 , про що були складені відповідні розписки. Трактор перебуває у користуванні ОСОБА_2 , але належна реєстрація транспортного засобу не здійснена, що унеможливлює поділ спільного сумісного рухомого майна в частках. Трактор був придбаний за 2200,00 дол. США, що по офіційному курсу 36,5686 грн. за 1 дол. складає 80450,92 грн., передній міст придбаний за 4000,00 грн. Загалом вкладено спільних коштів подружжя 84450,92 грн.

Просить визнати трактор колісний марки типу Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 та передній міст до нього були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1100 дол. США, що в еквіваленті по офіційному курсу долара до гривні станом на 01.12.2022 р. складає 40225,46 грн., що були вкладені в придбання трактора Т-40, та 2000 грн., що вкладені у придбання переднього моста до трактора Т-40.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 12.12.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.01.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що 22.02.2022 року вступила в шлюб з відповідачем, купували майно, вели сумісне господарство, також їм допомагали батьки. Потім відповідач повідомив, що його не влаштовує сімейне життя та все нажите майно належить йому. Спірне майно купували а спільні кошти, які відкладали особисто, а також допомогли коштами її батьки та батьки відповідача. Коли купували трактор, то продавець передав тільки документи на трактор. Розписки складені після придбання трактора на її вимогу. На дату складання розписки вже тривала процедура розірвання шлюбу. Експертну оцінку трактора не робила. Трактор купувався за 2700,00 дол. США. На момент купівлі трактора його вартість у гривневому еквіваленті складала приблизно більше 80000 грн. А у розписці вказана ціна- 2200,00 дол. США на моє прохання, оскільки та теперішній час курс долара вище. Передній міст був придбаний по факту за 4000,00 грн., про що продавець склав на її прохання відповідну розписку. Трактор купляли у ОСОБА_6 , а за документами- трактор належить іншому чоловіку, і на скільки їй відомо- він помер.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав у повному обсязі. Коли придбавався трактор, він їздив за ним разом з ОСОБА_1 . Ніяких коштів нікому він не передавав. Йому сказав батько, щоб він поїхав та пригнав трактор. На тракторі він працював, трактор на теперішній час зберігається у нього. З ОСОБА_1 був спільний бюджет, також допомагали їм їхні батьки.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кузьменко В.О. позов не визнав. Зазначив, що спірний трактор був придбаний за кошти батька ОСОБА_2 . Розписки, надані стороною позивача, вже були складені після купівлі-продажу трактора та запчастини. А на час розгляду справи стороною позивача не надані докази дійсної вартості спірного майна.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Проте належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четвертастатті 65 СК України).

Отже, виходячи з системного тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Судомвстановлено, що 22.02.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.02.2022 року (а.с. 7). Згідно розписки від 22.11.2022 року ОСОБА_5 продав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у травні 2022 року передній міст від трактора Т-40 за 4000,00 грн. (а.с. 8). Згідно розписки від 18.11.2022 року ОСОБА_6 продав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у травні 2022 року трактор Т-40 за 2200,00 дол. США (а.с. 9). Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 26.08.2008 року, власником вказаного трактора є ОСОБА_4 (а.с. 10-11).

Допитаний у якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що літом 2022 році до нього звернувся батько ОСОБА_1 з приводу купівлі переднього моста до трактора. У нього є два трактори, тому вважав, що запчастина потрібна батькові ОСОБА_1 , оскільки той казав, що купив трактора, а у ньому розбитий передній міст. За запчастиною (переднім мостом) приїхала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Гроші на вказану запчастину привіз батько позивачки. Грошові кошти передавав двічі по 2000,00грн., пояснював, що ці кошти передавали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Своєю розпискою він підтвердив факт продажу запчастини та отримання ним грошових коштів. Розписку від 22.11.2022 року склав на прохання ОСОБА_1 , грошові кошти за запчастину були передані йому ще влітку 2022 року.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»(далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьоїстатті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною постановою також роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У даній справі відсутні докази дійсної вартості спірного майна: трактора колісного марки типу Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переднього моста до трактора Т.-40.

Відповідні клопотання про призначення експертизи з визначення дійсної вартості трактора сторони не заявляли.

Розписки від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не є доказом дійсної вартості трактора та переднього моста до трактора в розумінні процесуального закону, тому не приймається судом до уваги. Крім того, позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що вказані розписки були складені на її вимогу, у зв`язку з подачею позову до суду, а сума вартості трактора зазначена приблизна з урахуванням підвищення курсу долара США.

Таким чином, суду не надано беззаперечних та переконливих доказів в обгрунтування позовних вимог, а тому вони не підлягають задоволенню.

Згідно ст.133 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір, на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, витребування доказів, та інших витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій при розгляді справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, понесені ОСОБА_1 судові витрати не підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 13.03.2023 року.

Суддя: Т.О. Зуб