КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/2115/22 Головуючий у І інстанції Зотько Т.А.
Провадження №22-ц/824/2191/2023 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СТАР СКАЙ» - Поліщука Романа Миколайовича на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СТАР СКАЙ» про визнання незаконним відключення та відновлення електропостачання квартири,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСББ «СТАР СКАЙ» про визнання незаконним відключення та відновлення електропостачання квартири.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який з ОСББ «СТАР СКАЙ» уклав договір № 1/50 на обслуговування житлових помешкань та прибудинкової території та компенсацію витрат по забезпеченню електропостачанням та водопостачанням від 28.12.2018 року.

В період існування договірних правовідносин між позивачем та відповідачем відбувались загальні збори членів ОСББ, які приймали рішення щодо зміни тарифів/внесків, в тому числі по сплаті за використану електроенергію у квартирах членів ОСББ «СТАР СКАЙ», що безпосередньо стосувалося інтересів позивача. Рішення цих загальних зборів членів ОСББ «СТАР СКАЙ» належним чином до позивача не доводилось.

У квітні 2021 року, за рішенням загальних зборів та у відповідності до вищевказаних вимог, позивачем було замінено старий лічильник електроенергії СА4-И678,2008 року випуску та встановлено вітчизняний прилад обліку електричної енергії НІК2303, виробництва ТОВ «НІК», замість електронного приладу обліку «Меркурій-230».

Відповідно до договору № 1/50 від 28.12.2008 року, позивач листом від 05.04.2021 року №б/н, звернувся до відповідача щодо тарифів на електроенергію, які враховуються у складі внесків та виставляються в рахунках, що надходять від ОСББ «СТАР СКАЙ». На думку позивача, тарифи на електроенергію 2,37грн/1кВт-2,98грн/1кВт не відповідають розміру тарифів для побутових споживачів, що встановлюється рішенням Національної комісії регулювання електроенергії України. На підставі зазначеного, позивач звернувся до ОСББ «СТАР СКАЙ» про повернення йому надмірно сплачених коштів в розмірі 1 255,81 грн., або просив врахувати їх в рахунок майбутніх платежів.

У відповідь ОСББ «СТАР СКАЙ» листом від 30.04.2021 року №н/б, в особі управителя ОСББ ОСОБА_3 повідомило, що всі тарифи затверджуються на загальних зборах відповідно до змін чинного законодавства.

Однак, 05.05.2021 після відповіді на лист електриком ОСОБА_2 , в присутності управителя ОСББ ОСОБА_3 вчинено дії щодо відключення від електропостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачеві, шляхом відключення від навантаження пристрою обліку, закриття на навісний замок шафи, де знаходяться прилади обліку та її опломбування.

Після відключення було залишено в дверях повідомлення для споживача - Акт №2/50 від 05.05.2021 «Про відключення електроенергії». Підставою такого відключення зазначеноборг у сумі 3 330, 00 грн за користування електроенергією та утримання прибудинкової території.

Таким чином, з моменту неправомірного відключення від електропостачання свого помешкання, позивач позбавлений елементарних зручностей, таких як приготування їжі та забезпечення особистого та мінімального санітарного стану приміщення, що і стало підставою для звернення до суду.

Просив суд визнати незаконними дії відповідача з відключення від електропостачання його квартири, зобов`язати ОСББ «СТАР СКАЙ» відновити електропостачання, стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним відключення від електропостачання квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СКАЙ СТАР» відновити електропостачання квартири АДРЕСА_2 .

Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СКАЙ СТАР» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, з апеляційною скаргою в інтересах ОСББ «СТАР СКАЙ» звернувся представник - адвокат Поліщук Р.М. Посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, неправильну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема, в відповідач заперечує проти висновків суду першої інстанції про те, що відключення квартири позивача від електропостачання здійснено ОСББ «СТАР СКАЙ». Зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції взяв до уваги Акт про відключення електропостачання від 05.05.2021 року, який на переконання відповідача не є належним доказом, оскільки підписаний управителем ОСОБА_3 , який перестав діяти від імені відповідача з 27.07.2019 року.

Вказує, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту прав, не доведено порушення своїх прав з боку відповідача, квартира позивача не є відключеною від електропостачання, що підтверджується копіями платіжних документів про внесення позивачем оплати за електроенергію з травня 2021 року по липень 2022 року.

Крім того, апелянт заперечує проти розміру судових витрат, посилаючись на їх не співмірність зі складністю справи.

Позивач ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу посилається на безпідставність її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимог процесуального закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 1/50 на обслуговування житлових помешкань та прибудинкової території та компенсацію витрат по забезпеченню електропостачанням та водопостачанням від 28.12.2018 року.

В період існування договірних правовідносин між позивачем та відповідачем відбувались загальні збори членів ОСББ, які приймали рішення щодо зміни тарифів/внесків, в тому числі по сплаті за використану електроенергію у квартирах членів ОСББ «СТАР СКАЙ», що безпосередньо стосувалось інтересів Позивача: Протокол № 3/09/2016 від 26.09.2016 р.; Протокол №3/03 від 18.03.2017 р., де в п. 9 зазначалось «Про обов`язкове встановлення всіма мешканцями будинку електролічильників марки Меркурій 230»; Протокол №01/12 від 01.12.2018 р., де в п. 8 зазначено «Про встановлення штрафних санкцій в розмірі 10% на суму сплати за прибудинкову територію в разі несвоєчасній сплаті за електроенергію (після 20-го числа); Протокол №25/01-20 від 25.01.2020 р., де в п. 14 йшлося «Про необхідність заміни старих (індукційних - будівельних) електролічильників на нові електронні прилади обліку (ЕНЕРГОМЕРА, МЕРКУРІЙ) до 01.05.2020 р. У разі відсутності нових приладів обліку встановити (для цих квартир) комерційних тариф по сплаті за електрику; Протокол № 12/02-21 від 12.02.2021 р., де зазначено в п. 8 «Про відключення електропостачання по тих споживачах, котрі не змінили будівельні-дискові лічильники на електронні засоби контролю з 1 квітня 2021 р. по 1.06.2021 р.». Протокол № 18/12-21 від 18.12.2021 р., де викладено звіт правління ОСББ та затверджені тарифи на утримання будинку та прибудинкової території.

Проте, як зазначив позивач, рішення цих загальних зборів членів ОСББ належним чином до нього не доводилось.

У квітні 2021 року, за рішенням загальних зборів Протокол №25/01-20 від 25.01.2020 року та у відповідності до вищезазначених вимог Протокол №12/02-21 від 12.02.2021 року, позивачем було замінено старий лічильник електроенергії СА4-И678. 2008 року випуску та встановлено вітчизняний прилад обліку електричної енергії НІК 2303. виробництва TOB «НІК», замість електронного приладу обліку «Меркурій - 230».

Доказом встановлення нового лічильника слугує те, що на відміну від рахунку на оплату внеску та інших платежів за Березень 2021 від 30.03.2021 в Рахунку на оплату внеску та інших платежів за Квітень 2021 від 28.04.2021 - поруч з «Електроенергія» (в лапках), яка була в попередніх Рахунках та відображала показники об`єму, спожитої електроенергії в десятки тисяч кіловат - з`являється новий рядок - Електроенергія з маленьким об`ємом.

Відповідно до пп. 2.3.3., 2.2.10. Договору №1/50 від 28.12.2018 року. Позивач листом від 05.04.2021 року № б/н, звернувся до відповідача щодо встановлених тарифів на електроенергію, які враховуються у складі внесків та виставляються в Рахунках, що надходять від ОСББ «СТАР СКАЙ», що підтверджується доданою копією до матеріалів справи, у зв`язку з тим, що позивач вважає вказані тарифи за електроенергію 2,37грн/1кВт - 2,98грн/1Квт такими, що не відповідають розміру тарифів для побутових споживачів, що встановлюється рішенням Національної комісії регулювання електроенергії України (а.с.16).

У відповідь ОСББ «СТАР СКАЙ» листом від 05.04.2021 р. № б/н, в особі управителя ОСББ ОСОБА_3 повідомило, що всі тарифи затверджуються, після їх отримання від підприємств надавачів послуг тільки на загальних зборах ОСББ, котрі проводяться на початку кожного року, з урахуванням всіх змін чинного законодавства України та підвищення тарифів вищевказаних підприємств надавачів певних послуг (а.с.17).

05 травня 2021 року електриком ОСОБА_2 , в присутності управителя ОСББ «СТАР СКАЙ» ОСОБА_3, здійснено дії щодо відключення від електропостачання квартири АДРЕСА_2 , що належить на праві власності позивачу, шляхом відключення від навантаження пристрою обліку, закриття на навісний замок шафи, де знаходяться прилади обліку та її опломбування. Після відключення було залишено в дверях повідомлення для споживача - Акт №2/50 від 05.05.2021 р. «Про відключення електропостачання», підставою такого відключення зазначено борг у сумі 3 330, 00 грн. за користування електроенергією та утримання прибудинкової території.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність дій ОСББ «СТАР СКАЙ» щодо відключення квартири позивача від електропостачання.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.

За змістом статей 15, 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та Статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. У свою чергу, співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати внески і платежі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіянні збитки, а також у повному обсязі сплачувати встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі.

У відповідності до статті 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж.

На момент виникнення спору у справі, яка переглядається, взаємовідносини, які виникали у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулювалися Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31липня 1996 року № 28 (далі - Правила, ПКЕЕ).

Відповідно до п. 1 Правила регулюють відносини між громадянами (споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 5.1 Правил, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

Згідно з п. 10.2 ПКЕЕ Споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; додержуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договорів; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію нормативно-правових актів законодавства України; забезпечувати функціонування власних розрахункових засобів обліку електричної енергії відповідно до вимог нормативно-технічних документів та паспортних даних заводу-виробника відповідних засобів обліку; своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень; забезпечувати збереження і цілісність встановлених на його території (у його приміщенні) розрахункових засобів обліку електричної енергії та ломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування; не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Відповідно до п. 6.41. ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електроенергії енергії, від якого споживач одержує електричну енергію або електропередавальної організації порушень цих ПКЕЕ, або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та /або суми завданих споживачем збитків.

Відповідно до пункту 35 ПКЕЕ енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; неоплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; зниження показників якості електричної енергії з вини споживача.

Згідно із п. 7.5. правил роздрібного ринку електричної енергії затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється, зокрема в разі несплати вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем цих Правил, визначеної відповідно до законодавства (за умови прийняття судом рішення щодо споживання споживачем не облікованої електричної енергії на користь оператора системи).

Відповідно до положень п. 7.11 ПРРЕЕ на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що всупереч вищенаведеним положенням Правил, енергопостачання квартири позивача було відключено не енергопостачальною організацією, а відповідачем, яким не доведено наявності безспірної заборгованості позивача перед відповідачем за спожиту електроенергію, а підставою для відключення електроенергії стала заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи відповідача про відсутність доказів вчинення дій по відключенню позивача від електропостачання саме ОСББ «Стар Скай» та неналежність такого доказу, як Акт про відключення електропостачання № 2/50 від 05.05.2021 року, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги в якості доказу наявний в матеріалах справи Акт про відключення електропостачання № 2/50 від 05.05.2021, складений комісією у складі голови комісії ОСОБА_5, електрика ОСОБА_2 та управителя ОСОБА_3 , який підтверджує відключення електропостачання квартири АДРЕСА_2 , та підписаний ОСОБА_3 , затверджений головою правління ОСББ «СТАР СКАЙ» ОСОБА_6, містить відтиск печатки ОСББ «СТАР СКАЙ».

Доводи відповідача про закінчення терміну трудового контракту із ОСОБА_3 не спростовують факту неправомірності дій ОСББ «СТАР СКАЙ» з відключення позивача від електропостачання.

Крім того, наведена позиція апелянта спростовується іншими наявними у справі доказами, зокрема протокольним рішенням №25/01-20 від 25 січня 2020 року загальних зборів ОСББ «СТАР СКАЙ», з якого вбачається, що ОСОБА_3 приймає участь у зборах як управитель ОСББ. Лист ОСББ «СТАР СКАЙ» від 30.04.2021 року, адресований позивачу, також підписаний ОСОБА_3 , як управителем, і скріплений печаткою ОСББ.

Таким чином, твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 діяв як фізична особа, а не як уповноважений представник ОСББ «СТАР СКАЙ» є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначає порушене, невизнане чи оспорюване право або охоронюваний законом інтерес, які потребують судового захисту. Обгрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 вказано, що, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії) (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСББ «Стар Скай» укладено Договір № 1/50 на обслуговування житлових помешкань та прибудинкової території та компенсацію витрат по забезпеченню електропостачанням та водопостачанням від 28.12.2018 р.

Відповідно до п. 1.2. Договору № 1/50 від 28.12.2018 р. Виконавець відповідно до умов даного Договору надає Власнику наступні послуги: утримання будинку та прибудинкової території; забезпечення електропостачанням; забезпечення водопостачанням.

Актом про відключення електропостачання № 2/50 від 05.05.2021 року, затвердженим головою правління ОСББ «СТАР СКАЙ» ОСОБА_6, підтверджується факт відключення електропостачання належної позивачу на праві власності квартири АДРЕСА_2 , чим порушено права позивача на забезпечення електропостачанням.

Таким чином, обраний ОСОБА_4 спосіб захисту порушеного права спрямований на відновлення порушеного права останнього на забезпечення електропостачання квартири АДРЕСА_2 та визнання дій ОСББ «СТАР СКАЙ» протиправними.

З огляду на вказане, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду щодо обґрунтованості вимог позивача та наявності передбачених законом підстав для задоволення вимог про визнання відключення від електропостачання неправомірним та зобов`язання підключити квартиру позивача до електромережі.

Апеляційний суд вважає також такими, що не заслуговують на увагу, посилання відповідача на неправильність вирішення судом першої інстанції питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, розмір якої відповідач вважає неспівмірним із складністю справи.

Так, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. З ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися, (ч. З ст. 141 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. З ст. 137 ЦПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Виходячи зі змісту статей 3, 10, 11 ЦПК України питання співмірності заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 р. у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно зі ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Принцип «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати - обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистки або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З матеріалів справи вбачєаться, що між ОСОБА_1 (Клієнт) з та Адвокатським об`єднанням «Самсонова та партнери» (Адвокатське об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги № 13-01/2022 від 13.01.2022.

Відповідно до предмету і умов Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта в Деснянському районному суді міста Києва, Управлінні Національної поліції в місті Києві, органах прокуратури, Об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку «СТАР СКАЙ» з питань захисту порушених прав та законних інтересів Клієнта Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СТАР СКАЙ».

Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання, ознайомитись із суттю правового конфлікту, який виник між Клієнтом та ОСББ «СТАР СКАЙ», надати попередню консультацію, провести правовий аналіз договорів укладених між Клієнтом та ОСББ ««СТАР СКАЙ». Розробити правовий вихід з правовідносин, що виникли з вищезазначених договорів. Надати Клієнту комплексну консультацію, щодо відновлення порушеного права ОСББ «СТАР СКАЙ». З метою досудового врегулювання спору провести перемовини з керівником ОСББ «СТАР СКАЙ», в разі не досягнення позитивного для Клієнта результату досудового врегулювання спору, забезпечити збір доказів, скласти та узгодити з Клієнтом текст позовної заяви та подати до Деснянського районного суду міста Києва позовну заяву з усіма процесуальними документами у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України; моніторинг призначення Деснянським районним судом міста Києва судового засідання у справі, що безпосередньо стосується Клієнта; представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції, щодо відновлення ОСББ «СТАР СКАЙ» порушених прав Клієнта; скласти та підготувати відзив на відзив на позовну заяву; письмові пояснення у справі, судові дебати, отримати судове рішення Деснянського районного суду міста Києва у вищезазначеній справі.

Відповідно до квитанції № ПН122059 від 28.01.2022 р. ОСОБА_1 сплатив 29 999,00 грн для АО «Самсонова та партнери» по договору про надання правової допомоги № 13-01/2022.

21 вересня 2022 р. підписано Акт прийому-передачі наданих послуг по Договору про надання правової допомоги № 13-01/2022 від 13 січня 2022 р. в якому наведено виконаний перелік робіт, що складається з 12 пунктів.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі, користуючись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги при розгляді справи в розмірі меншому, ніж заявлено позивачем, а саме - 12000 грн.

Доводи апелянта про зменшення визначеного судом розміру витрат на правову допомогу носять формальний характер та не містять обґрунтування допущених судом порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення в цій частині.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СТАР СКАЙ» - Поліщука Романа Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.