Ухвала

23 січня 2023 року

м. Київ

справа № 334/6/21

провадження № 61-10472св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) їй за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 15 червня 2022 року в складі судді Коломаренко К. А. та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року в складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) їй за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_2 . Коли дитині було 3,5 місяці, вона разом із нею потрапили до Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні № 5 з діагнозом - ротовірусна інфекція, де вони перебували у період із 26 по 31 грудня 2017 року. Під час лікування, медичні працівники мали зробити дитині один внутрішньовенний укол, проте у зв`язку з їхньої некомпетентністю, намагаючись зробити один укол, зробили на тілі дитини безліч проколів, а саме: на лівій кисті руки - 3 уколи, на правій кисті руки - 2 уколи, на правій ступні - 1 укол, на лівій руці, де вена - безліч уколів. У зв`язку з сильними криками дитини протягом десяти хвилин, вона почала забирати дитину із маніпуляційного кабінету. На ці крики прийшла лікар, та повідомила медичним працівникам, що для того, щоб такій маленькій дитини, у якої до того ж висока температура, зробити внутрішньовенно укол, треба спочатку напоїти її теплою водою, тоді судини трішки розширяться та буде змога легше знайти вену. Коли зробити укол не вийшло, медичні працівники встановили дитині назогастральний зонд-трубку, котра проходить через ніс, стравохід до шлунку для того, щоб дитина випила води.

Після виписки з лікарні 31 грудня 2017 року вона звернулася на Урядову «гарячу лінію» зі скаргою щодо дій медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна лікарня № 5 та отримала відповідь, де зазначено, що її звернення розглянуто на оперативній наряді відділення, адміністрацією акцентовано увагу на виконання функціональних обов`язків всіма медичними працівниками. З медичними сестрами проведено практичне заняття з техніки постановки периферійного катетеру. Отже, у своїй відповіді, на думку позивачки, Департамент охорони здоров`я підтвердив некомпетентність медичних працівників при виконанні ними своїх посадових зобов`язань.

Позивачка зазначає, що для встановлення периферійного катетеру треба зробити внутрішньовенно укол, а для цього необхідно накласти джгут на декілька сантиметрів вище від ділянки запланованого внутрішньовенного введення, щоб розширити вену. Медичні працівники джгут не використовували, а здавлювали частини тіла дитини руками, в результаті чого на вені у дитини з`явилися велика суцільна синя пляма діаметром у 4 см.

З приводу дій медичних працівників вона зверталася до Дніпровського ГУНП України в Запорізькій області з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення.

ОСОБА_1 зазначає, що медичними працівника КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5» Запорізької міської ради Департаменту охорони здоров`я порушені немайнові права її малолітньої дитини, а саме право на охорону здоров`я, в результаті чого їм завдано моральної шкоди.

Завдана їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях та хвилюванні, погіршенню стану здоров`я, спричиненому катуванням дитини. Завдана моральна шкода дитині полягає у катуванні та заподіянні значної шкоди тілу дитини, болях, котрі їй довелося пережити при катуванні її некваліфікованими медичними працівниками на протязі десяти хвилин, що призвело до синців на багатьох ділянках тіла.

Посилаючись на викладене, позивачка просила звільнити медичних працівників КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5», які неналежно виконували свої професійні, службові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років; виплатити їй за рахунок коштів державного бюджету за завдану їй та її дитині кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 4 204 000,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 15 червня

2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , залишено без задоволення.

20 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року в цій справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради, Державної казначейської служби України про відшкодування (виплату) їй за рахунок коштів державного бюджету за завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 15 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 вересня 2022 року призначити до судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська