ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2153/23 Справа № 201/9336/22 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С.О. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про витребування земельної ділянки (суддя першої інстанції Демидова С.О.) , -

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2022 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в якій позивач просив суд витребувати від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м.Дніпра в особі Дніпровської міської ради земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,047 га, кадастровий номер :03:325:0147.

Разом з позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,047 га, кадастровий номер :03:325:0147;

-заборони державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку, інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,047 га, кадастровий номер :03:325:0147.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про витребування земельної ділянки, відмовлено.

Із указаною ухвалою суду не погодився позивач Дніпровська міська рада та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову у даній справі.

В обґрунтування апеляційної скарги Дніпровська міська рада посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не з`ясовано обставини, предмет та підстави позову і його забезпечення.

Суд, на думку апелянта, не дослідив, що спір у справі виник з приводу незаконного заволодіння земельною ділянкою, яка належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності.

При цьому апелянт зазначив, що заборона вчиняти дії відносно спірної земельної ділянки на час розгляду справи забезпечить гарантоване право позивача на відновлення порушеного права.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року цивільна справа витребувана з суду першої інстанції.

04 січня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 січня 2023 року поновлено Дніпровській міській раді строк на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року, відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження позивач та третя особа отримали електронною поштою 16 січня 2023 року (а.с.63, 64).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року справу призначено до розгляду (а.с.65).

Судові повістки-повідомлення позивач та третя особа отримали електронною поштою 24 січня 2023 року (а.с.67 і 67зв.).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 22 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 22 лютого 2023 року третя особа ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника Дніпровської міської ради Олійник Ю.М., представника ОСОБА_1 адвоката Начиняного В.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Дніпровської міської ради задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі послався на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дніпровський апеляційний суд погоджується з вказаним вище висновком суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги позивача Дніпровської міської ради про те, що суд першої інстанції підійшов до розгляду заяви про забезпечення позову з надмірним формалізмом, не з`ясував обставини, що мають значення, предмет та підстави позову, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Доводи апеляційної скарги позивача Дніпровської міської ради про те, що суд першої інстанції не дослідив, що спір у справі між Дніпровською міською радою та відповідачем виник з приводу незаконного заволодіння земельною ділянкою, кадастровий номер :03:325:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом реєстрації права власності та укладення договору купівлі-продажу на підставі підробного рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 16.04.1998 року № 699, є безпідставними, оскільки частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме необґрунтована загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, із пояснень в судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Начиняного В.С. вбачається, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на земельну ділянку з кадастровим номером :03:325:0147, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вже накладено арешт (а.с. 74 76).

Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Повний текст постанови складений 23 лютого 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна