Справа № 442/217/22
провадження №2/457/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним та скасування рішення Дрогобицької міської ради,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яцківа І.М.,

представника відповідача Дрогобицької міської ради Бешлей М.Р.,

представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Тунського А.Р. -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про визнання незаконним та скасування рішення Дрогобицької міської ради.

Позов мотивований тим, що22 грудня 2021 року затверджено матеріали з виготовлення технічної документації та передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 261 кв.м. на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 . На частині земельної ділянки знаходиться металевий гараж ОСОБА_1 , в зв?язку з чим порушено право позивача. 20 листопада 2018 року ОСОБА_1 придбав в ОСОБА_6 металевий гараж по АДРЕСА_1 за 1000 доларів США, за вказаною адресою знаходяться також інші гаражі, які розміщені там вже як 50 років. Також за вказаною адресою, поряд з металічними гаражами знаходиться гараж ОСОБА_1 , який є капітальною спорудою, набутий у власність на підставі договору дарування гаража від 23.05.2011р., та який розміщений на земельній ділянці, яка перебуває у його приватній власності. Земельна ділянка, яка передана безоплатно у власність родині ОСОБА_7 , на підставі оскаржуваного рішення та відображена у затвердженій технічній документації в зазначених межах не співпадає з межами та площею земельної ділянки, яка перебувала у фактичному користуванні родини ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 , так як відповідачі протиправно захопили земельну ділянку площею 41 кв.м., на якій і знаходиться металевий гараж позивача. Ухвалою Дрогобицької міської ради від 26.05.1999р. "Про надання в постійне користування громадянам земельних ділянок, на яких знаходяться приватизовані ними будинки, а також господарські споруди" надано в постійне користування для обслуговування приватизованих будинків ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 проживають по АДРЕСА_2 спільно земельну ділянку площею 220 кв.м. по АДРЕСА_2 . Вказує, що 05.03.2021 року родина Ступницьких подає до Дрогобицької міської ради заяву про погодження меж земельної ділянки вже на 261 кв.м., хоча як слідує з вищенаведених документів в постійному користуванні перебувало 220 кв.м., при цьому, так як ОСОБА_1 є суміжним користувачем, вводять в оману та протиправно зазначають, що останній знаходиться за кордоном, одночасно приховуючи факт погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем позивачем. Між земельною ділянкою, що надана в користування Ступницьким площею 220 кв.м., та земельною ділянкою на якій знаходиться металевий гараж позивача та інші гаражі знаходиться огорожа. Виробляючи технічну документацію на земельну ділянку при обмірах 24.11.2020р., згідно Схеми планової основи (картограми виконаних робіт) родина ОСОБА_7 маючи намір захоплення земельної ділянки під металевим гаражом позивача, та очевидно і металевого гаража, ввели в оману інженера землевпорядника та повідомили, що це їхній металевий гараж, відповідно землевпорядник при обмірах включає також земельну ділянку на якій розташований металевий гараж ОСОБА_1 . Також виробляючи технічну документацію на житловий будинок при обмірах 21.10.2020р., родина ОСОБА_7 вводить в оману інженера з технічної інвентаризації та протиправно повідомляють його, що це їхній металевий гараж, який знаходиться за огорожею, відповідно ОСОБА_8 при обмірах включає металевий гараж позивача до складу господарських споруд родини ОСОБА_7 . Окрім цього зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , в порушення ст. 116 ЗК України вдруге безоплатно набула у власність земельну ділянку по виду використання для будівництва та обслуговування житлового будинку, так як в 2018 році нею таке право використано. Одним із співвласників на отримання безоплатно у спільну сумісну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідно до оскаржуваного рішення є ОСОБА_2 . Проте відповідно до п. 1.29 Рішення Дрогобицької міської ради від 26.04.2018р., ОСОБА_2 вже передано у власність земельну ділянку площею 600 кв.м., на АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:044:0261 по виду використання для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Тому вважає, що оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування порушено право ОСОБА_1 оскільки включено земельну ділянку площею 41 кв.м., на якій близько 50 років знаходиться металевий гараж позивача, у склад земельної ділянки наданої в постійне користування відповідачам, що позбавляє його права користуватися своєю власністю та земельною ділянкою на якій розташована зазначена споруда, а також один з відповідачів - ОСОБА_2 вдруге безоплатно набула у власність земельну ділянку по виду використання - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Просить визнати незаконним та скасувати рішення Дрогобицької міської ради № 952 від 22.12.2021 року, а саме в частині п. 1.6. про затвердження матеріалів з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передання безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прож., м. Дрогобич, земельну ділянку площею 261 кв. м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0190, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Зазначають, що права позивача жодним чином не порушені. Позивач не є власником чи користувачем земельної ділянки, а металевий гараж встановив самовільно без жодних дозвільних документів як на будівництво так і на розміщення такого.

На відзив відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на позовну заяву, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Яцків І.М. подав відповідь. Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки питання щодо такого рішення на засіданні Постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин Дрогобицької міської ради не розглядалось. Також, як вказано в позовній заяві, відповідачка ОСОБА_2 вдруге безоплатно набула у власність земельну ділянку по виду використання для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та позивач був відсутній при погодженні меж земельної ділянки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Представник позивача адвокат Яцків І.М. у судовому засіданні просив позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача Дрогобицької міської ради Бешлей М.Р. у судовому засіданні пояснила, що повторне надання у власність земельної ділянки громадянам можливе в межах дозволеного законодавством розміру. Відповідачі Ступницькі маючи у спільній сумісній власності будинок, звернулись повторно до Дрогобицької міської ради з заявою про отримання у спільну сумісну власність земельну ділянку. Тобто безкоштовне набуття відповідачкою ОСОБА_5 у власність земельної ділянки не містить повторності, оскільки не було перевищення передбаченого розміру. І тому рішення було прийнято з дотриманням норм чинного законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Тунський А.Р. у судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи (у тому числі державні виконавці) зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності

є непорушним.

Підстави набуття права на землю шляхом передачі ділянок у власність встановлюються нормами ЗК України.

Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно із ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.2 ст.116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування..

Визначений статтею 118 ЗК України порядок передачі земельної ділянки у власність застосовується при умові дотримання вимог статей 116, 121 ЗК України.

Згідно свідоцтва на право власності на квартиру від 11 березня 1997 року Дрогобицького міського бюро з приватизації державного житлового фонду, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230019810, житловий будинок загальною площею 113,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230021005, житловий будинок загальною площею 113,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230022168, житловий будинок загальною площею 113,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 230022804, житловий будинок загальною площею 113,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 .

Згідно копії розписки від 20 листопада 2018 року, ОСОБА_6 продала металевий гараж по АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ухвалою Дрогобицької міської ради № 209 від 26 травня 1999 року «Про надання в постійне користування громадянам земельних ділянок, на яких знаходяться приватизовані ними будинки, а також господарські споруди» надано в постійне користування для обслуговування приватизованих будинків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , земельну ділянку площею 220 кв. м. на АДРЕСА_2 та зобов`язано громадян внести зміни в технічну документацію.

Рішенням Дрогобицької міської ради №952 від 22 грудня 2021 року «Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок» затверджено матеріали з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у власність та спільну сумісну власність земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прож. м. Дрогобич, земельну ділянку площею 261 кв. м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0190, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (пункт 1.6).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дрогобицької міської ради №1189 від 26 квітня 2018 року «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок» затверджено матеріали з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у власність та спільну сумісну власність земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема ОСОБА_2 земельну ділянку площею 600 кв. м. на АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:044:0261, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

Тобто, відповідачка ОСОБА_2 отримала безоплатно дві земельні ділянкидля будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, а саме:

- земельну ділянку площею 261 кв. м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0190, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- земельну ділянку площею 600 кв. м. на АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:044:0261, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

У випадку отримання безоплатно у власність земельної ділянки в порядку ч. 3 ст. 116 ЗК України застосуванню підлягають положення ст. 121 ЗК України, що визначають максимально допустимий розмір земельної ділянки, при цьому, мінімальний розмір землі, яку громадянин може отримати у власність, законодавець не визначає.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Такий перехід права власності за змістом положень ЗК України може відбутися у межах норм, визначених цим Кодексом, один раз по кожному виду цільового призначення (ч.4 ст.116 ЗК України). Саме такою є воля держави, викладена у нормативно-правовому акті ЗК України.

Набуття права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) навіть у розмірі, меншому за 0,10 га, свідчить про використання особою права, гарантованого ст. 116 ЗК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 право на отримання земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 600 кв.м. використала у 2018 році, підстав для задоволення її заяви у 2021 році про надання у власність земельної ділянки такого ж виду користування не було.

Суд зазначає, що твердження представника відповідача Дрогобицької міської ради про правомірність дій Дрогобицької міської ради в частині затвердження рішення про набуття права власності ОСОБА_2 на другу земельну ділянку площею, що не перевищує 0,10 га так як такий розмір не перевищує максимальний розмір встановлений нормою статті 121 ЗК України є некоректними, не ґрунтуються на Законі та такі суперечать положенням ст. ст. 116, 121 ЗК України.

Таким чином, передбачена ст. ст. 116, 121 Земельного Кодексу України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої ст. 121 Земельного Кодексу України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге, навіть площею, що складає різницю між гранично можливою та раніше отриманою у власність.

До вказаних висновків також прийшов і Верховний Суду України в справі № 6-228цс14 від 24 червня 2015 року.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року, справа №302/380/16-ц дійшов висновку, що передбаченаст.116 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалася своїм правом та отримала у власність земельну ділянку в розмірах, встановлених ст. 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання безоплатно у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге.

Статтею 152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно з ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як визначено ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Водночас, предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави.

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Так, Дрогобицькою міською радою протиправно, всупереч вимог земельного законодавства передано відповідачці ОСОБА_2 у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка право на безоплатну власність земельної ділянки даного виду використання, гарантоване законодавством, уже реалізувала.

Відтак, відповідачка ОСОБА_2 , зловживаючи наданим їй законодавством правом та з порушення вимог закону, отримала земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0190, розміром 261 кв.м., за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зроблено відповідні правові висновки про необхідність скасування рішення про передачу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вказаної земельної ділянки, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. порівну із відповідачів, тобто, по 198,50 грн. з кожного на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовну заяву задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення ХУІ сесії восьмого скликання Дрогобицької міської ради № 952 від 22.12.2021р. "Про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельних ділянок", а саме в частині п. 1.6. про затвердження матеріалів з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передання безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прож., м. Дрогобич, земельну ділянку площею 261 кв. м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0190, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути із Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 198,50 /сто дев`яносто вісім/ грн. 50 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається учасниками справи до або через Трускавецький міський суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідачі: Дрогобицька міська рада, юридична адреса: пл..Ринок, 1, м. Дрогобич, .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя: В. І. Марчук