Номер провадження: 22-ц/813/2144/23
Справа № 504/1017/21
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Тавартквіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою КП "Міськзелентрест" на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2021 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ», в якій позивач просила суд:

-зобов`язати комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (, м. Одеса, вул. Хімічна, 3) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку під № 9 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.1039 га, кадастровий номер: :02:002:1395, протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, за власний рахунок привести цю земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом видалення декоративної рослинності із земельної ділянки, розібрати огорожу та ворота з металевої сітки, які унеможливлюють доступ позивача до власної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є приватним власником земельної ділянки 9, кадастровий номер: :02:002:1395, площею 0,1039 га за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 11058390 від 15.10.2018, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227,номер запису про право власності: 24380238 від 15.01.2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (, 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, 3), про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено.

Зобов`язано відповідача Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили звільнити самовільно зайняту земельну ділянку позивача ОСОБА_1 за адресом: АДРЕСА_1 , за власний рахунок привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом видалення декоративної рослинності із земельної ділянки, розібрати огорожу та ворота з металевої сітки, які унеможливлюють доступ позивача до власної земельної ділянки.

Судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп. стягнуто з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційних скарги

15.11.2021 року КП «Міськзелентрест» подано апеляційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року, відповідно до вимог якої апелянт просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим з неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду фактичним обставинам справи.

Відповідач зазначає, що його належним чином не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що КП «Міськзелентрест» жодного разу не сповіщалось судом про дату, час та місце розгляду цивільної справи, у зв`язку з чим не мав можливості скористатися процесуальними правами сторони по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 апелянт вважає необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Рішенням виконкому Комінтернівської районної ради депутатів трудящих №325 від 07.12.1965 року, затвердженим розпорядженням Ради міністрів УРСР № 248-р від 12.03.1966 року (з додатком №8), Ремонтно-будівельному управлінню по озелененню Одеського міськвиконкому передано у постійне користування земельну ділянку, площею 171,4 га, із земель підсобного господарства психіатричної лікарні №2 Одеського обласного відділу охорони здоров`я Комінтернівського району Одеської області, під розплідник декоративних рослин.

У 1994 році створено орендне підприємство «Міськзелентрест» до складу якого увійшло Ремонтно-будівельне управління по озелененню Одеського міськвиконкому. Рішенням № 2000-XXIII від 26.01.2001 з орендного підприємства «Міськзелентрест» створено комунальне підприємство «Міськзелентрест», якому на підставі Розпорядження Одеського міського голови від 18.04.2001 №377-01 p передано майно та інші основні засоби орендного підприємства "Міськзелентрест".

Таким чином, на баланс КП «Міськзелентрест» було передано нерухоме майно: адміністративні будівлі та приміщення, теплично-оранжерейний комплекс для вирощування квіткової та іншої продукції, розплідник (копія витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно додається) разом із земельною ділянкою, за адресою: АДРЕСА_3 , за яку підприємство сплачує земельний податок.

Факт наявності зазначеного майна вже досліджувався та є встановленим під час розгляду судової справи № 504/1970/14-а, за результатом якої скасовано Генеральний план с. Олександрівка, який був підставою для протиправного розпаювання земельної ділянки КП «Міськзелентрест». Новий генеральний план с. Олександрівка по теперішній час не розроблено.

Таким чином, спірна земельна ділянка, на якій вирощується квітково-розсадницька продукція для потреб територіальної громади міста Одеси, знаходиться у володінні КП «Міськзелентрест» правомірно, на законних підставах.

З викладеного вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 є нічим іншим, як спробою представника Позивача, який представляв також інтереси Олександрівськові сільради у судовій справі № 504/1970/14-а та обізнаний, що рішення Олександрівськові сільради визнане протиправним і не чинним, прискорити незаконний захват земельних ділянок до прийняття нового Генерального плану.

Узагальнені доводи інших учасників справи

28.01.2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Славінського А.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, позивач вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ґрунтується на засадах верховенства права, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, а вимоги апеляційної скарги є такими, що не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству у тому за результатами розгляду апеляційної скарги оскаржуване судове рішення позивач просить залишити без змін. а апеляційну скаргу без задоволення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.12.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою КП "Міськзелентрест" на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянкибуло відкрито.

Ухвалою від 06.12.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду

09.03.2023 року сторони в судове засідання не зявлися, заяв та клопотань не подавали, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Наказом Державної судової адміністрації України від 08.04.2020 року № 169 був затверджений «Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду». Відповідно до ч.ч. 1-2 розділу ІІ Порядку відеоконференція телекомунікаційна технологія інтерактивної взаємодії двох або більше віддалених учасників судового провадження з можливістю обміну аудіо- та відеоінформацією у реальному масштабі часу. Система відеоконференцзв`язку (далі Система) комплекс технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon», що забезпечує проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку.

З огляду на вказане, сторони мали змогу приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте своїм правом не скористались.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11058390 від 15.01.2018 року земельна ділянка № НОМЕР_2 із кадастровим № :02:002:1395 площею 0,1039 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_1 .

У відповіді на адвокатський запит за вих. 1700 від 27.09.2018 Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (вул. Хімічна, 3, м. Одеса, 65031) повідомило про те, що питання щодо земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки АДРЕСА_1 , на дату відповіді розглядається у справі № 504/1970/14-а за його позовом до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання рішення від 20.12.2013 № 455-VI не чинним. Також зазначено, що земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача та є комунальною власністю Одеської міської ради і остаточно дане питання буде вирішено після закінчення судового процесу.

Станом на теперішній час судовий процес у справі № 504/1970/14-а завершений. Однак, питання щодо земельної ділянки АДРЕСА_4 відповідачем не вирішено.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За ч. 2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 2 ст. 103 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як роз`яснено в пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (ст.ст. 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11058390 від 15.01.2018 року земельна ділянка № НОМЕР_2 із кадастровим № :02:002:1395 площею 0,1039 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_1 .

Відповідач незаконно заволодів земельними ділянками позивача за вищевказаною адресою, засадив їх різною декоративною рослинністю, встановив ворота та огорожу з металевої сітки і охорона відповідача не допускає позивача до власної земельної ділянки.

У відповіді на адвокатський запит за вих. 1700 від 27.09.2018 Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (вул. Хімічна, 3, м. Одеса, 65031) повідомило про те, що питання щодо земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки АДРЕСА_1 , на дату відповіді розглядається у справі № 504/1970/14-а за його позовом до Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання рішення від 20.12.2013 № 455-VI не чинним. Також зазначено, що земельна ділянка знаходиться у користуванні відповідача та є комунальною власністю Одеської міської ради і остаточно дане питання буде вирішено після закінчення судового процесу.

Станом на теперішній час судовий процес у справі № 504/1970/14-а завершений. Однак, питання щодо земельної ділянки № НОМЕР_3 відповідачем не вирішено.

Постаново Пятого апеляційного суду Одеської області від 20 лютого 2020 р. у справі №504/1970/14-а - апеляційну скаргу скаргу Комунального підприємства «Міськзелентрест» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 14 травня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову Комунального підприємства «Міськзелентрест» до Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання нечинним рішення скасувати та прийняти у вказаній частині нове судове рішення, яким позов Комунального підприємства «Міськзелентрест» до Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання нечинним рішення задовольнити. Визнати протиправним та нечинним рішення Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 20.12.2013 року № 455-VІ «Про затвердження генерального плану с. Олександрівка, поєднаного з детальним планом території с. Олександрівка Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області».

Колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено та з матеріалів справи не вбачається факт наявності у відповідача права постійного володіння землею чи постійного користування земельною ділянкою площею 171,4 га у Лиманському (Комінтернівському районі Одеської області оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного, а саме відповідних правовстановлюючих документів.

На противагу доводів апеляційної скарги, в матеріалах справи наявні до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 11058390 від 15.01.2018 року земельна ділянка № НОМЕР_2 із кадастровим № :02:002:1395 площею 0,1039 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_1 .

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в суді апеляційної інстанції на підтвердження того, що земельна ділянка за № 9 правомірно знаходяться у його користуванні та є комунальною власністю Одеської міської ради.

Відповідно до п. 6 рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом, соціальну спрямованість економіки. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону, зокрема, за приписами ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК).

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про розгляд справи за неналежного його сповіщення, та ухвалення рішення за його відсутності.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (ч. 1 ст. 8 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.п.1,2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Даних щодо належного повідомлення КП «Міськзелентрест» на судове засідання призначене на 13.04.2021 року матеріали справи не містять.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання суду 13.04.2021 року, а вказаними доводами апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скарги слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухвалення нового рішення по суті.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу КП "Міськзелентрест" задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (, 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, 3), про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки задовольнити.

Зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» протягом одного місяця з дня набрання рішенням суду законної сили звільнити самовільно зайняту земельну ділянку позивача ОСОБА_1 за адресом: АДРЕСА_1 , за власний рахунок привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом видалення декоративної рослинності із земельної ділянки, розібрати огорожу та ворота з металевої сітки, які унеможливлюють доступ позивача до власної земельної ділянки.

Судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп. стягнути з Комунального підприємства «МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ» (, 65031, м. Одеса, вул. Хімічна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення буде складено 13.03.2023 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе