КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 2-253/10 Головуючий у суді першої інстанції - Галась І.А.
Номер провадження № 22-ц/824/4439/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, рішення державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни, стягувач - Публічне акціонерне товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою щодо визнання дій державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А., у якій просила суд: визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника виконавче провадження № 60861255 від 01 лютого 2022 року неправомірними; зобов`язати державного виконавця зняти арешт з карткового рахунку фізичної особи; визнати дії державного виконавця щодо винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження № 60861255 від 01 лютого 2022 року неправомірними; зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в межах виконавчого провадження №60861255 від 01 лютого 2022 року.

Заяву мотивувала тим, що 11 грудня 2019 року ПАТ «Укргазбанк» звернувся до Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-253/10, виданого 09 жовтня 2019 року Деснянським районним судом м. Києва та стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості в розмірі 113 451,15 доларів США, пені в розмірі 1 602, 49 грн. та судового збору у розмірі 366, 27 грн.

16 грудня 2019 року Державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федорченком Р.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60861255 на виконання вказаного вище виконавчого листа та 12 лютого 2020 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києві від 20 жовтня 2020 року по справі №2-253/10, визнано неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федорченко Р.А. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 60861255 від 16 грудня 2019 року та зобов`язано останнього скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60861255 від 16 грудня 2019 року та повторно вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-253/10 від 09 жовтня 2019 року. А також зобов`язано скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 лютого 2020 року в межах виконавчого провадження №60861255.

Вказувала, що в подальшому, 07 грудня 2021 року Державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А. скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 грудня 2019 року та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 лютого 2020 року та винесено нову постанову про відкриття виконавчого провадження №60861255 по виконанню виконавчого листа.

Разом з тим, того ж дня державним виконавцем направлено запит до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржника-фізичної особи, направлено запит до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки боржників фізичних-осіб підприємців.

Однак, згідно відповіді ДФС від 07 грудня 2021 року, боржник за вказаним податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває.

Скаржниця зазначала, що 01 лютого 2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містять на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми 3 415 873,73 грн. та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З винесенням цих постанов скаржниця не погоджується, вважає, що їх прийнято з порушенням процесуального права.

Тому, 03 лютого 2022 року вона звернулась до державного виконавця із заявою про зняття арешту з карткового рахунку фізичної особи для зарахування заробітної плати, відкритого в АТ «Райффайзен Банк». Крім того, державним виконавцем безпідставно зазначено суму в гривнях, в межах якої накладено арешт - в розмірі 3 415 873,73 грн. Оскільки стягненню з боржника підлягає сума боргу, визначена судом в іноземній валюті - доларах США та гривнях, саме в цих валютах і має проводитись стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону, стягнення як основної заборгованості, так і виконавчого збору має відбуватися як у доларах США, так і у гривнях.

Отже, на підставі викладених обставин, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх порушених прав та просила задовольнити вимоги її скарги.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на те, що з матеріалів виконавчого провадження не вбачається здійснення державним виконавцем дій з перевірки її майнового стану, перевірку наявності в неї нерухомого, іншого, окрім транспортних засобів, рухомого майна на праві власності, рахунків в банківських установах тощо. Натомість, виконавцем направлено запит до ДФС України про джерела її доходів (згідно відповіді боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває), а також направлено декілька запитів в банківські установи з вимогою надати інформацію про наявність та/або стан її рахунків, але відповіді отримано не було.

Відтак, апелянта вважає, що державним виконавцем не було вчинено всіх дій, що передбачені ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертає увагу, що за аналогічних підстав ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2020 року по справі № 2-253/10 було задоволено її скарги та зобов`язано державного виконавця скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 лютого 2020 року, а тому вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції порушує її права та підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог її скарги.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник ОСОБА_1 , адвокат Скляров Д.М. підтримав, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення поданої скарги з підстав зазначених скарзі на дії державного виконавця та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Державний виконавець, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явився.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що 09 жовтня 2019 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-253/10 про стягнення солідарно зі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Укргазбанк» 113 451, 15 дол. США та 1 602, 49 грн., та судовий збір у розмірі 366, 27 грн. з кожного (а.с. 7). Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-253/10 визначено до 11 травня 2022 року.

16 грудня 2019 року постановою державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Федорченко Р.А. відкрито виконавче провадження № 60861255 з примусового виконання виконавчого листа №2-253/10 від 09 жовтня 2019, боржником в якому є ОСОБА_1

12 лютого 2020 року в рамках зазначеного вище виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києві від 20 жовтня 2020 року по справі № 2-253/10, зокрема, визнано неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федорченко Р.А. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 60861255 від 16 грудня 2019 року; зобов`язано державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Федорченка Р.А. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 60861255 від 12 грудня 2019 та повторно вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-253/10 від 09 жовтня 2019.

07 грудня 2021 року Державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А. скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 грудня 2019 року, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12 лютого 2020 року та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60861255 по виконанню виконавчого листа.

07 грудня 2021 року Державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А. повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60861255 по виконанню виконавчого листа № 2-253/10 виданого 09 жовтня 2019 року.

Перевіряючи доводи поданої ОСОБА_1 скарги та відмовляючи у її задоволенні суд першої інстанції зазначив, що дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А. в межах виконавчого провадження № 60861255, вчинялися відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження» та є правомірними, натомість доводи скаржника, з якими останній звернувся до суду не містять законодавчого підґрунтя та є надуманими самим скаржником, а тому відсутні правові підстави для визнання дій та постанов державного виконавця Пічкур Ю.А протиправними, а відтак, суд приходить до висновку про залишення вимог скарги без задоволення.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про залишення скарги без задоволення відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень, відповідно до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Згідно зі статтею 68 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з частиною першою статті 69 Закону України "Про виконавче провадження" підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, -20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частини друга, третя статті 70 Закону України "Про виконавче провадження").

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, після надходження від АТ «Райфазенбанк» повідомлення проте, що рахунок № НОМЕР_1 відкритий ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати Державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А. з дотриманням вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про зняття арешту з даного рахунку, тому ухвала суду в цій частині є законна та обґрунтована.

Обґрунтованою на думку колегії суддів і ухвала суду і в частині залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 щодо скасування постанови державного виконавця від 01 лютого 2022 року про звернення стягнення на робітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так державний виконавець, виносячи вказану постанову зазначив про те, що згідно до відомостей ДФС України боржник отримує дохід в ТОВ «АТ Каргілл» тому з дотриманням положень визначених ст. 68 -70 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець постановив звернути стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , яку вона отримує в ТОВ «АТ Каргілл» в розмірі 20% до виплати суми боргу 3415673,76 грн., що не перевищує розмір визначений ст. 70 вище вказаного Закону.

Доводи апелянта про передчасне звернення стягнення на заробітну плату, колегія суддів вважає безпідставним і таким, що суперечать положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Так ч.1, 2 та 5 ст. 48 вказаного Закону передбачено звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Так, оскаржуючи дії державного виконавця Кононенко І.А. не надала суду доказів того, що в неї є інше майно і вона пропонувала виконавцю звернути на нього стягнення в першу чергу.

Посилання апелянта на те, що виконавцем не перевірено наявність відкритих в неї рахунків у всіх банківських установах України є безпідставним, оскільки про наявність рахунків в конкретних банківських установах боржником державному виконавцю не повідомлялося.

Таким чином вище вказаними нормами Конституції та цивільного законодавства передбачено захист судом саме порушення прав особи. Порушення які допущення державним виконавцем при вчинення процедурних питань (ухвалення процесуальних рішень), які не призводять до порушення прав особи, не можуть бути визнання незаконними.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують по суті викладених у судовому рішенні висновків, а тому апеляційна скарга не підлягають до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 23 лютого 2023 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв