КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/362/2023 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(д о д а т к о в а)

14 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про визнання протиправними дій та зобов`язання зробити перерахунок,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Котова С.В. звернувся до суду з позовом до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - КП «Київкомунсервіс»), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо проведення нарахування за вивезення побутових відходів з лютого 2020 року у розрахунку на 24 особи за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати відповідача провести перерахунок за надані послуги по вивезенню побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 , за період з лютого 2020 року по день ухвалення рішення у справі, виходячи з того, що за вказаною адресою зареєстровано 0 осіб та проживає 1 особа.

Рішенням Деснянськогорайонного суду м. Києва від 25 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано КП «Київкомунсервіс» провести перерахунок за надані послуги по вивезенню побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 , за період з лютого 2020 року по 25 січня 2022 року включно, виходячи з кількості зареєстрованих у квартирі осіб.У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними відмовлено. Стягнуто з КП «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Додатковим рішенням Деснянськогорайонного суду м. Києва від 4 лютого 2022 року заяву представника позивача - адвоката Котова С.В. про ухвалення додаткового рішення задоволено. Стягнуто з КП «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 300,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року апеляційну скаргу КП «Київкомунсервіс» залишено без задоволення, а рішення Деснянськогорайонного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та додаткове рішення Деснянськогорайонного суду міста Києва від 4 лютого 2022 року - без змін.

28 лютого 2023 року представник позивача - адвокат Котов С.В. надіслав засобами поштового зв`язку до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із КП «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3 480,00 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування заяви зазначив, що у відзиві на апеляційну скаргу ним було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи в суді першої інстанції, а у судовому засіданні 23 лютого 2023 року заявлено про те, що відповідні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Остаточний розмір витрат на правову допомогу, які позивач має сплатити адвокату, становить 3 480,00 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача, оскільки його апеляційна скарга залишена без задоволення.

Сторони та їх представники в судове засідання суду апеляційної інстанціїне з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення не надходили.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити з таких підстав.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Статтею 270 ЦПК України, встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений в ухвалі про відкриття апеляційного провадження строк представник ОСОБА_1 - адвокат Котов С.В. направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу КП «Київкомунсервіс» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та додаткове рішення Деснянськогорайонного суду міста Києва від 4 лютого 2022 року, в якому вказав, що позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір яких складає 15 000,00 грн, а в судовому засіданні 23 лютого 2023 року повідомив, що докази понесення таких витрат надасть протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

На час вирішення спору по суті позовних вимог у суді апеляційної інстанції стороною позивача ще не були остаточно визначені понесені судові витрати на правничу допомогу, відповідні докази на підтвердження розміру витрат, які позивач має сплатити за надані адвокатом послуги (виконані роботи) в судовому засіданні 23 лютого 2023 року надано не було, а заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну допомогу адвоката подана після ухвалення судового рішення, а саме 28 лютого 2023 року, відтак питання про витрати на правничу допомогу не входило в предмет розгляду в суді на час вирішення справи по суті і сторони не були обізнані про остаточний обсяг та розмір таких вимог.

Отже, до процесуальних відносин, які склалися між сторонами підлягає застосуванню також положення статті 246 ЦПК, якими встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частини перша, третя статті 134 ЦПК України).

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За правилом частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постановах Верховного Суду від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 3 березня 2021 року у справі № 640/18964/17 (провадження № 61-9690св20) звернуто увагу на те, що при обчисленні гонорару слід керуватися, зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову (правничу) допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2018 року у справі № 826/856/18.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, представником ОСОБА_1 - адвокатом Котовим С.В. до заяви про ухвалення додаткового рішення додано належним чином засвідчені копії: договору про надання правової допомоги № 012 від 11 грудня 2020 року; додаткової угоди № 2 від 6 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги № 012 від 11 грудня 2020 року; акту № 2 від 28 лютого 2023 року приймання-передачі наданих послуг до вказаних договору і додаткової угоди; детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Котовим С.В., та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги в Київському апеляційному суді від 28 лютого 2023 року.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Пунктом 4.1 договору про надання правової допомоги № 012 від 11 грудня 2020 року передбачено, що перелік послуг адвоката, їх вартість та порядок оплати визначається у додаткових угодах до договору, які підписуються сторонами.

Згідно із пунктами 2, 3 додаткової угоди № 2 від 6 грудня 2022 року до договору № 012 від 11 грудня 2020 року конкретизовано обов`язок щодо надання адвокатом правової допомогу клієнту, сторони погодили перелік послуг (робіт) та їх вартість.

Відповідно до пункту 6 додаткової угоди оплата за надані послуги здійснюється клієнтом протягом 50 календарних днів після ухвалення рішення по справі, в сумі, визначеною сторонами згідно акту приймання-передачі наданих послуг шляхом перерахування на рахунок адвоката або внесення в касу адвоката.

Згідно із пунктом 2.4 основного договору на підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору складається акт приймання-передачі наданих послуг і надається або направляється клієнту.

Пунктом 5 додаткової угоди визначено, що за результатами наданих послуг сторонами складається та підписується акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5 календарних днів після ухвалення рішення по справі.

У відповідності до акту № 2 від 28 лютого 2023 року приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 012 від 11 грудня 2020 року та додаткової угоди № 2 від 6 грудня 2022 року позивачем прийнято послуги адвоката загальною вартістю 3 480, 00 грн, з яких: 1 500,00 грн - підготовка та подача відзиву на апеляційну скаргу; 1 680,00 грн - представництво клієнта у двох судових засіданнях; 300,00 грн - підготовка однієї письмової заяви (клопотання).

Зважаючи на викладене вище та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів вважає доведеним факт понесення позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги адвоката під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою відповідача у розмірі 3 480, 00 грн, які підлягають стягненню із КП «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 , оскільки апеляційна скарга позивача була залишена без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Витрати на професійну правничу допомогу на цю суму є співмірними зіскладністю цієї справи, наданим адвокатом Котовим С.В.обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат не вбачається і відповідач цього не просив відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначене також узгоджується з правовими висновками, наведеними в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 липня 2020 року у справі № 909/452/19, від 17 серпня 2020 року у справі № 925/1067/19, від 19 серпня 2020 року у справі № 910/6029/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 904/4387/19, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 2 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19).

Так, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, фінансового стану і статусу обох сторін,стягнення судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції ініційованого відповідачем, в сумі 3 480, 00 грн є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права позивача на отримання коштів, які були ним затрачені з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.

За таких обставин, оскільки під час прийняття Київським апеляційним судом постанови від 23 лютого 2023 року про залишення без змін рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та додаткового рішення цього ж суду від 4 лютого 2022 року не було вирішено питання про судові витрати позивача на професійну правничу допомогу, а заява представника ОСОБА_1 - адвоката Котова С.В. про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування за рахунок КП «Київкомунсервіс» судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції,подана з дотриманням вимог, встановлених частиною восьмою статті 141 ЦПК України та є обґрунтованою, то наявні правові підстави для прийняття додаткової постанови у цій справі.

Керуючись статтями 2, 15, 133, 134, 137, 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про визнання протиправними дій та зобов`язання зробити перерахунокдодаткове судове рішення.

Стягнути з комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» на користь ОСОБА_1 3 480,00 грн (три тисячі чотириста вісімдесят гривень) в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко