Справа № 461/1812/22 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/3075/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Назар Х.Б.;

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», в якому просив стягнути зі згаданого відповідача на користь позивача:

-пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року, № ЛВ 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року включно у сумі 126 925 грн. 58 коп.;

-моральну шкоду у розмірі 775 319 грн. 10 коп. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами № ЛВ/1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та №ЛВ/20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок;

-компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 2 900 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 19.08.2008 року між КС «Перше кредитне товариство» та позивачем укладено Договір №ЛВ-20/0041/08/986 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням 19.09.2009 року.

21.09.2009 року між КС «Перше кредитне товариство» та позивачем укладено Договір № ЛВ-1/0120/09/1551 про залучення внеску (вкладу) члена кредитої спілки на депозитний рахунок, початком якого є дата внесення внеску, а закінченням 21.10.2010 року.

Внаслідок порушення відповідачем умов згаданих договорів позивіач у березні 2012 року звернувся до суду із позовом про повернення внесків члена кредитної спілки, процентів на внески, згідно умов цих договорів. Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28.04.2012 року у цивільній справі № 1522/6783/12 позов ОСОБА_1 до КС «Перше кредитне товариство» задоволено частково. Стягнуто з КС «Перше кредитне товариство» на користь позивача суму внеску та відсотки по ньому за депозитними договорами № ЛВ-1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та договору № ЛВ 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року у розмірі 9 507 грн. 57 коп. Рішення суду набрало законної сили 10.05.2012 року і 21.06.2012 року було видано виконавчий лист №1522/6783/12, який було скеровано на виконання до відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одеса. 26.07.2012 року відкрито виконавче провадження №33601551. 30.06.2017 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, яка скасована ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.01.2018 року. Позивач зазначає, що у Другому Приморському відділі ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області відкрито виконавче провадження №55267625, з виконання виконавчого листа №1552/6783/12, за яким тривають виконавчі дії. Позивач стверджує, що уклавши Договір №ЛВ-1/01/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та Договір №ЛВ-20/0041/08/986 від 19.09.2008 року про залучення внесків члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до пункту 4.1 відповідач погодився нести відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України. Заборгованість по депозитних договорах становить 9 507 грн. 57 коп. Загальна сума пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань згідно договорів про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та на підставі облікової ставки НБУ за квітень-червень 2021 року становить 126 925 грн. 58 коп.

Моральну шкоду у сумі 775 319 грн. 10 коп. позивач обґрунтовує тим, що не має доступу до свого майна та не може ним вільно розпоряджатись, а також тим, що є інвалідом другої групи і відповідно до протоколу ЛКК №184 від 13.03.2012 року йому необхідно провести оперативне лікування (а.с. 1-7).

Оскаржуваним рішенням (з урахуванням ухвали суду від 04.01.2023 року про виправлення у ньому описки; а.с. 61-62) у задоволенні позову відмовлено (а.с. 34-39).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що ціна позову у даній справі сумарно становить 902 244 грн. 68 коп., а відтак вважає неправомірним розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вважає помилковим висновок суду про відсутність підстав для стягнення пені, оскільки статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено сплату пені за прострочення платежу(а.с. 42-51).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту статті 19 ЦПК України, у спрощеному позовному провадженні можуть розглядатися малозначні справи (частина 4), якими є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ (зокрема) у яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 6).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Ціна позову у цій справі сумарно складає 902 244 грн. 68 коп., що значно більше двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 250 = 620 250 грн).

Відтак, у суду були відсутніми правові підстави для розгляду даної справи у спрощеному позовному провадженні, що (у відповідності до пункту 7 частини 3 статті 376 ЦПК України) є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (зокрема і позивачем/апелянтом) те, що:

-між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» було укладено:

o19 вересня 2008 року договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (внесок) у розмірі 100 грн на 12 місяців, строком повернення - 19 вересня 2009 року, зі сплатою 21% річних за користування коштами (а.с. 4);

o21 вересня 2009 року - договір про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (внесок) у розмірі 5 555 грн на 13 місяців, строком повернення - 21 жовтня 2010 року, зі сплатою 24% річних за користування коштами (а.с. 13);

-рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року, яке набрало законної сили 10 травня 2012 року, стягнуто з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 суму внеску та відсотки по ньому за депозитними договорами від 19 вересня 2008 року та від 21 вересня 2009 року, з урахуванням додаткового договору від 21 липня 2009 року, у сумі 9 507,57 грн. (а.с. 9-12), на виконання якого 21 червня 2012 року було видано виконавчий лист №1522/6783/12 та скеровано на виконання до відділу ДВС Приморського районного управління юстиції у м. Одесі (а.с. 15, 16).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 549 та частини другої статті 551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В той же час, умовами укладених між сторонами депозитних договорів від 19 вересня 2008 року та 21 вересня 2009 року, не передбачено відповідальності кредитної спілки за несвоєчасне виконання зобов`язання у вигляді сплати пені, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та № ЛВ 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року.

Посилання ОСОБА_1 на положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», як на підставу для стягнення пені, також не можуть прийматися до уваги, оскільки згідно з преамбулою цього предметом його регулювання є договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», визначення в Законі певного переліку суб`єктів правовідносин, на які поширюється його дія, зумовило виняток із загального правила про поширення дії Закону на всіх учасників відповідних правовідносин. Таким чином, перелік суб`єктів правовідносин, встановлений Законом, є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. В аспекті конституційного звернення положення другого речення преамбули цього Закону, з наступними змінами, у взаємозв`язку з положеннями статей 1, 3 Закону потрібно розуміти так, що обмеження пені у грошових зобов`язаннях подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці).

В той же час, як вбачається з вищезгаданих договорів № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та № ЛВ 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року, ці договори укладалися ОСОБА_1 , як членом Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», а не фізичною особою - суб`єктом підприємницької діяльності, і до судів ОСОБА_1 звертався з позовами до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» з приводу виконання згаданим відповідачем умов цих договорів, як фізична особа, а не суб`єкт підприємницької діяльності.

Відтак, до правовідносин, що виникли між сторонами у даному спорі, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» застосуванню не підлягає.

Частиною 1 статті 188 ЦПК України встановлено, що похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Як вбачається з мотивувальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди за несвоєчасне виконання останнім грошових зобов`язань за договорами № ЛВ/1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та №ЛВ/20/0041/08/986 від 19.09.2008 року, а також компенсації за відрив позивача від звичайних занять є похідними вимогами від основної вимоги про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за згаданими договорами.

Відтак, оскільки основна позовна вимога (про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та № ЛВ 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року) до задоволення не підлягає, то і похідні вимоги (про стягнення моральної шкоди та компенсації за відрив від звичних занять) також до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 липня 2022 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договорами № ЛВ 1/0120/09/1551 від 21.09.2009 року та №ЛВ 20/0041/08/986 від 19.09.2008 року за період з 01.04.2021 року по 30.06.2021 року, моральної шкоди та компенсації за відрив від звичайних занять.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 28 березня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.