Справа № 444/28/23
Провадження № 2/444/287/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава - Руської міської ради Львівського району Львівської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Рава - Руська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,-

В СТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Свої позовні вимоги Позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати Позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Копії свідоцтв про народження Позивача серія НОМЕР_2 та про укладення шлюбу Позивача серія НОМЕР_3 підтверджують, що ОСОБА_2 являється матір`ю Позивачки.

Довідка № 994 підтверджує те, що спадкодавець проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії довідки № 993 Позивач проживала разом із померлою ОСОБА_2 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Довідка № 996 підтверджує, що заповіт від імені померлої ОСОБА_2 в Потелицькій сільській раді не посвідчувався.

У зв`язку з чим Позивач звернулась в Рава - Руську державну нотаріальну контору Львівської області про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу № 169/2022.

Проте нотаріус відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Про що видано постанову та роз`яснено про судовий порядок визнання права на спадкове майно.

Позивач визнає, що дійсно таке свідоцтво у неї відсутнє тому що у свій час ОСОБА_2 з невідомих причин, не зареєстрував у встановленому порядку право власності на свій житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Червоноградського МБТІ. Тому Позивач просить захистити її право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 в судовому порядку.

Позивач вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відносився до робітничої суспільної групи господарств, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою. Дані взяті з по господарської книги Потелицької сільської ради за 1986 - 1990 рр.

Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі Потелицької сільської ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Однак, звернувшись до Рава Руської міської ради, щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця Позивачу було усно роз`яснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю, відповідно до ст. 25 ЦК України, спадкодавець втратив цивільну дієздатність, а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду.

Довідка № 997 підтверджує те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває.

Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , побудований в 1935 р. та складається з приміщень:житлової (площею 19,6 кв.м.);житлової (площею 9,4 кв.м.); житлової (площею 12,6 кв.м.);веранда (площею 29,0 кв.м.).

Загальна площа житлового будинку 70,6 кв.м. (житлова площа 41,6 кв.м., допоміжна площа 29,0 кв.м.) та господарські будівлі, що підтверджується технічним паспортом.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі Потелицької сільської ради. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Діючою на той час постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в погосподарських книгах підтверджується власність.

Згідно п 6-7 Вказівок по веденню по господарськогообліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

На підставі вищевикладеного Позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду та просить позов задоволити.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача Рава - Руської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак, представник відповідача Рава - Руської міської ради Львівського району Львівської області надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника. У вирішенні даної справи покладаються на думку суду.

Представник третьої особи Рава - Руської ДНК в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином та від неї не надходило на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Однак, представник третьої особи надіслав суду належим чином завірену копію спадкової справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Копії свідоцтв про народження Позивача серія НОМЕР_2 та про укладення шлюбу Позивача серія НОМЕР_3 підтверджують, що ОСОБА_2 являється матір`ю Позивачки.

Довідка № 994 підтверджує те, що спадкодавець проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії довідки № 993 Позивач проживала разом із померлою ОСОБА_2 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Довідка № 996 підтверджує, що заповіт від імені померлої ОСОБА_2 в Потелицькій сільській раді не посвідчувався.

У зв`язку з чим Позивач звернулась в Рава - Руську державну нотаріальну контору Львівської області про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу № 169/2022.

Проте нотаріус відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок. Про що видано постанову та роз`яснено про судовий порядок визнання права на спадкове майно.

Позивач визнає, що дійсно таке свідоцтво у неї відсутнє тому що у свій час ОСОБА_2 з невідомих причин, не зареєстрував у встановленому порядку право власності на свій житловий будинок та господарські будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Червоноградського МБТІ. Тому Позивач просить захистити її право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 в судовому порядку.

Позивач вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відносився до робітничої суспільної групи господарств, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою. Дані взяті з по господарської книги Потелицької сільської ради за 1986 - 1990 рр.

Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі Потелицької сільської ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Однак, звернувшись до Рава Руської міської ради, щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця Позивачу було усно роз`яснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю, відповідно до ст. 25 ЦК України, спадкодавець втратив цивільну дієздатність, а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду.

Довідка № 997 підтверджує те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває.

Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , побудований в 1935 р. та складається з приміщень:житлової (площею 19,6 кв.м.);житлової (площею 9,4 кв.м.);житлової (площею 12,6 кв.м.);веранда (площею 29,0 кв.м.).

Загальна площа житлового будинку 70,6 кв.м. (житлова площа 41,6 кв.м., допоміжна площа 29,0 кв.м.) та господарські будівлі, що підтверджується технічним паспортом.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі Потелицької сільської ради. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Діючою на той час постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в погосподарських книгах підтверджується власність.

Згідно п 6-7 Вказівок по веденню по господарськогообліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Вищенаведене свідчить про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст, ст. 23, 200, 247, 258-259, 264-265, 319, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 15.07.2001 року. Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 70,6 кв.м. (житлова площа 41,6 кв.м., допоміжна площа 29,0 кв.м.) та господарські будівлі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Мікула В. Є.