ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року

м. Харків

справа № 643/19026/19

провадження № 22-ц/818/267/23

22-ц/818/268/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Акціонерне товариство «Альфа Банк», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційні скарги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року та додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року ухвалене у складі судді Мельникової І.Д.,-

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О., зареєстрований в реєстрі за №1458, відповідно до якого звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, а саме: літ. Г-2- житловий будинок загальною площею 403,5 кв.м., літ. Дп-гаражний підвал, літ. Е вольєр, літ. Ж підсобне, літ. 4-6 огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 729 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником якого є ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк (надалі ЗАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 була укладена рамкова угода №SMERS00312 від 21.11.2007 щодо відкриття кредитної лінії та надання грошових коштів, що не перевищують 500000 доларів США. 24.12.2007 між ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 був укладений договір траншу №SME0007214 щодо надання 41000 (сорок одної тисячі) доларів США на 84 місяці зі сплатою процентів у розмірі 13,5% річних. 27.12.2007 між ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 був укладений договір траншу №SME0007215 щодо надання 110000 (ста десяти тисяч) доларів США на 178 місяців зі сплатою процентів у розмірі 13,5% річних. 08.04.2008 між ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 був укладений договір траншу №SME0011169 щодо надання 180000 (сто вісімдесят тисяч) доларів США на 175 місяці зі сплатою процентів у розмірі 14 % річних. У якості забезпечення виконання рамкової угоди №SMERS00312 від 21.11.2007, включаючи всі додаткові угоди до неї, між ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки житлового будинку та земельної ділянки № SMERS00312/1 від 21.11.200, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 05.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1458, відповідно до якого звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, а саме: літ. Г-2-житловий будинок загальною площею 403,5 кв.м., літ. Дп - гаражний підвал, літ. Е вольєр, літ. Ж підсобне, літ. 4-6 огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 729 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником якого є ОСОБА_1 . У даному виконавчому написі запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки задовольнити вимоги Стягувача (АТ Альфа-Банк) у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору за період з 04 червня 2018 року по 04 червня 2019 року, а саме: за частину кредиту 1 306637,54; за частину кредиту 2 44764,26. 25.07.2019 на підставі вищенаведеного виконавчого напису №1458 від 05.07.2019, що видав ПН КМНО Вегера Л.О., було відкрито виконавче провадження приватним виконавцем Бабенко Д.А. Зазначає, що виконавчий напис №1478 від 05.07.2019 року вчинений з численним порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О., зареєстрований в реєстрі за №1458, відповідно до якого звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, а саме: літ. Г-2- житловий будинок загальною площею 403,5 кв.м., літ. Дп-гаражний підвал, літ. Е вольєр, літ. Ж підсобне, літ. 4-6 огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 729 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником якого є ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати в сумі 5268,40 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема п.1-1 та п. 2 вказаної Постанови визнано незаконною та нечинною. Отже, кредитний договір за основним зобов`язанням нотаріально не посвідчувався, що є обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа Банк» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвали нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що у зв`язку із систематичним невиконанням умов кредитних договорів, 05.07.2019 Банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки. До заяви про вчинення виконавчого напису Банком було надано оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору, належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Того ж дня було вчинено виконавчий напис № 1458 на нотаріально посвідченому договорі іпотеки. Копії документів були предметом розгляду в суді першої інстанції, містяться в матеріалах справи і були досліджені суддею під час розгляду справи. Щодо судових витрат, то Банк також не погоджується із зазначеною сумою. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їхній розмір обгрунтованим. Вважає, що розмір витрат на правничу допомогу завищений.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_1 була укладена рамкова угода №SMERS00312 від 21.11.2007 щодо відкриття кредитної лінії та надання грошових коштів, що не перевищують 500000 доларів США.

24.12.2007 між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_1 був укладений договір траншу №SME0007214 щодо надання 41000 (сорок одної тисячі) доларів США на 84 місяці зі сплатою процентів у розмірі 13,5% річних.

27.12.2007. між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_1 був укладений договір траншу №SME0007215 щодо надання 110000 (ста десяти тисяч) доларів США на 178 місяців зі сплатою процентів у розмірі 13,5% річних.

08.04.2008 між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_1 був укладений договір траншу №SME0011169 щодо надання 180000 (сто вісімдесят тисяч) доларів США на 175 місяці зі сплатою процентів у розмірі 14 % річних.

У якості забезпечення виконання рамкової угоди №SMERS00312 від 21.11.2007 включаючи всі додаткові угоди до неї, між ЗАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки житлового будинку та земельної ділянки № SMERS00312/1 від 21.11.2007, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

05.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1458, відповідно до якого звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, а саме: літ. Г-2-житловий будинок загальною площею 403,5 кв.м., літ. Дп-гаражний підвал, літ. Е вольєр, літ. Ж підсобне, літ. 4-6 огорожа, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 729 кв.м., цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, власником якого є ОСОБА_1 . У даному виконавчому написі запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації Предмету іпотеки задовольнити вимоги Стягувача (АТ Альфа-Банк) у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Позичальником умов Кредитного договору за період з 04 червня 2018 року по 04 червня 2019 року, а саме: за частину кредиту 1 306637,54; за частину кредиту 2 44764,26.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах: від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18); від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15 (провадження №14-706цс19). Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі №363/568/18 (провадження №61-49018 св 18) та у справі №359/8181/18 (провадження №61-22164 св 19).

Згідно реєстру № 144 поштових відправлень, списку № 4834 згрупованих поштових відправлень, чеку «Укрпошти» від 04.06.2019, вимога про усунення порушень та добровільне виселення була направлена АТ «Альфа-Банк» на адресу ОСОБА_1 04.06.2019 (а.с. 59).

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій чітко визначено, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, враховуючи також, що відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення свідчить про його відправлення 04.06.2019, в той час як позивачем не надано доказів неотримання письмового повідомлення, колегія суддів приходить до висновку, що приватний виконавець, вчиняючи виконавчий напис 05.07.2019, діяв згідно вимог чинного законодавства і 30-денний строк з дня отримання іпотекодавцем письмової вимоги про добровільне усунення порушень до вчинення виконавчого напису ним був дотриманий.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Протягом 30-денного строку з дня відправлення АТ «Альфа-Банк» письмової вимоги про усунення порушень від 04.06.2019 із попередженням, що у разі її невиконання банк розпочне захист охоронюваного права кредитора на дострокове повернення кредиту шляхом подачі до суду цивільного позову/вчинення виконавчого напису нотаріуса, ОСОБА_1 жодних дій не вчинив, розрахунків та доказів існування заборгованості в іншому розмірі ані стягувачу, ані нотаріусу не надав.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності будь-яких заперечень з боку позивача у відповідь на надіслану йому банком вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання.

На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 мав довести, що була відсутня правова підстава для вчинення спірного виконавчого напису, тобто факт відсутності порушеного права відповідача та відсутність підстав для захисту відповідного права шляхом стягнення кредитної заборгованості на підставі спірного виконавчого напису.

Однак, будь-яких належних доказів на підтвердження відсутності порушення зобов`язання за кредитним договором чи наявності спору щодо заборгованості (щодо її розміру, строків, за які вона нарахована тощо) позивач суду не надав.

Під час розгляду справи позивач не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед відповідачем за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення.

Крім цього, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Дані твердження узгоджуються з висновками викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року № 519/77/18. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» АТ «Альфа-Банк» належить задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У пункті 20 постанови Пленум Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 4 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз`яснено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Тобто, додаткове рішення суду, ухвалене у порядку статті 270 ЦПК України є невід`ємною частиною основного рішення у справі по суті спору, та не може існувати окремо від нього.

Враховуючи те, що даною постановою скасовується рішення суду по суті спору то і додаткове рішення суду, яким стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати в сумі 5268,40 грн підлягає скасуванню .

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга АТ «Альфа Банк» задоволена в повному обсязі, аза подачу апеляційної скарги ним було сплачено 1152,00 грн., то з ОСОБА_1 підлягає стягенню 1152,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374,376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк»-задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна про визнання виконавчого напису такм, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа Банк» 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) гривні судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2021 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 березня 2023 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук