Справа № 307/1804/22
Провадження № 2/307/394/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

за участі: секретаря судового засідання Ком`яті Н.А.

представника позивачки ОСОБА_1

представників третьої особи Солонинко М.В.

Товт І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа Тячівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану про внесення змін до актових записів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулася до суду з вище вказаним позовом.

У позовній заяві посилається на те, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тячів, і в актовому записі про її народження вказано прізвище - ОСОБА_5 , ім`я- ОСОБА_6 , по-батькові - ОСОБА_7 .

Її батьки ОСОБА_8 , 1925 року народження та ОСОБА_9 , 1934 року народження, угорці за національністю, народились в м. Тячів, яке на час їхнього народження було у складі Чехословацької республіки.

За метричними даними, що є в архіві Закарпатського державного архіву, народження її батька записано в двомовній книзі народжень, на чеській мові, як народження хлопця на прозвище ОСОБА_10 , реформата за віросповіданням. Батьками зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

При виповненні позивачці в 1971 році 16 років і отриманні першого паспорту громадянки СРСР, працівники паспортного столу Тячівського РВВС по-батькові її вказали « ОСОБА_13 » замість « ОСОБА_7 », оскільки на той час ім`я ОСОБА_14 було офіційним перекладом імені ОСОБА_24.

Зазначений паспорт у подальшому став підставою для укладення і реєстрації шлюбу з ОСОБА_15 , отримання свідоцтва про шлюб, працевлаштування і оформлення трудової книжки і набуття трудового (страхового) стажу, оформлення і видачі їй паспорта громадянки України, отримання визначальних особистих документів, індивідуального податкового номеру, оформлення і отримання закордонного паспорту. У всіх її документах зазначено по-батькові « ОСОБА_13 ».

3 листопада 2020 року Верховна Рада ухвалила закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо права фізичної особи на заміну по батькові».

Законом доповнено статтю 295 Цивільного кодексу та статтю 149 Сімейного кодексу положеннями, які дозволяють фізичній особі змінювати не лише своє прізвище та (або) ім`я (що вже передбачено чинним законодавством), а й по батькові.

Згідно з законом, змінювати на власний розсуд своє прізвище, ім`я та (чи) по батькові дозволяється із 16 років. Цей закон набув чинності в січні 2021 року.

Позивачка зверталася до Тячівського РАЦС з питанням про зміну по- батькові в її актовому записі про народження з " ОСОБА_7 " на " ОСОБА_13 ", проте їй відмовили покликаючись на те, що їй необхідно виготовити новий паспорт згідно з свідоцтвом про народження і потім звернутися до них із завою про зміну по-батькові, на " ОСОБА_13 ", що вкотре тягне за собою і оформлення нового паспорту з уже наявним на сьогодні по-батькові " ОСОБА_13 ", а щодо зміни прізвища в актовому записі з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_16 " то зазначили що таких повноважень не мають, тим паче, що позивачкою змінене прізвище після одруження з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_17 ".

Тому належним способам захисту у даному випадку можливе лише внесення відповідних змін в актові записи, що узгодиться з наявними у позивачки особистими документами.

Відповідно до визначення поняття, наведеного в ч. 3 ст. 9 Закону № 2398, актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Частиною 1 статті 22 Закону № 2398 передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Законом №2398 та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793.

Відповідно до п. 1.1 Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Відповідно до п.2.13 розділу II Правил № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: п.2.13.1. Рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану:

Згідно з пп.2.16.7 п.2.16 розділу II Правил №96/5 на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Законом № 2398 та Правилами №96/5 врегульовано порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану є самостійною підставою для здійснення уповноваженими особами органів реєстрації цивільного стану внесення змін до відповідних актових записів.

Просить зобов`язати Тячівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни в актовий запис № 51 від 24.03.1955, вчинений в Книзі реєстрації актів про народження Тячівського відділу РАЦС щодо народження ОСОБА_4 та виправити помилковий запис її прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_16 », змінити по-батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_13 » в актовому записі № 45 від 15.06.1974 про укладення шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , змінити її прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_16 ».

Представники третьої особи у судовому засіданні позов визнали частково. Вважають, що підстави для виправлення прізвища у актовому записі про народження позивачки є, оскільки прізвище її батька підтверджено документами. Підстави для зміни по батькові у цей запис, а також підстави для внесення змін у актовий запис про укладення шлюбу відсутні.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 частин 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з вимогами статті 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 95 ч. 1 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Під час розгляду справи було встановлено, що згідно актового запису про народження № 51, від 23 березня 1955, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_18 , батьками якої є ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 18 травня 1971 року, ОСОБА_21 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У свідоцтві про шлюб від 15 червня 1974 року повне ім`я позивачки вказано - ОСОБА_22 . Так само її прізвище вказано і в актовому записі про укладення шлюбу № 46 від 15 червня 1974 року, який повинен був вчинятися відповідно до паспорту громадянина СРСР. Копію цього паспорту позивачка суду не надала, позаяк змінила прізвище і їй було виготовлено новий паспорт.

Вказуючи у позовній заяві підстави для внесення змін в актові записи про народження та про укладення шлюбу позивачка та її представник посилалися на норми ст. 295 ЦК України і ст. 149 СК України.

Згідно ст. 295 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою батьків. У разі якщо над фізичною особою, яка досягла чотирнадцяти років, встановлено піклування, зміна прізвища та (або) власного імені, та (або) по батькові такої особи здійснюється за згодою піклувальника. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові за згодою одного з батьків, якщо другий з батьків помер, визнаний безвісно відсутнім, оголошений померлим, визнаний обмежено дієздатним, недієздатним, позбавлений батьківських прав стосовно цієї дитини або якщо відомості про батька (матір) дитини виключено з актового запису про її народження, або якщо відомості про чоловіка як батька дитини внесені до актового запису про її народження за заявою матері. У разі заперечення одного з батьків щодо зміни по батькові дитини спір щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків стосовно дитини та інші обставини, що засвідчують відповідність зміни по батькові інтересам дитини. Прізвище, власне ім`я та по батькові фізичної особи можуть бути змінені у разі її усиновлення, визнання усиновлення недійсним або його скасування відповідно до закону. Прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Підставами для відмови у зміні імені є: здійснення стосовно заявника кримінального провадження або його перебування під адміністративним наглядом; наявність у заявника судимості, яку не погашено або не знято в установленому законом порядку; офіційне звернення правоохоронних органів іноземних держав про оголошення розшуку заявника; подання заявником неправдивих відомостей про себе. Порядок розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 149 СК України визначено, що дитина, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові.

Отже нормами Законів на які посилається позивачка та її представник передбачено право особи змінювати своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові.

Позивачка ж, просить суд внести зміни в актові записи, які на думку суду, можуть бути внесені виключно у випадку, якщо орган, який вчинив ці актові записи, допустив помилку при їх вчиненні.

Суд вважає, що доказами того, що при вчиненні актового запису про народження позивачки у Тячівському бюро ЗАГС (ЗАЦС) було допущено помилки, могли бути документи (копії документів), на підставі яких батьки позивачки зверталися із завою про вчинення актового запису, а також документи, які посвідчували їхню особу, видані після вчинення актового запису, а саме: паспорт, посвідчення водія, військовий квиток, свідоцтво про смерть, та інші. Однак суду було надано лише архівну довідку про народження ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідоцтво про народження ОСОБА_8 видане Тячівським бюро ЗАГС ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки з цими документами батько позивачки не міг звертатися до уповноваженого органу із заявою про реєстрацію факту народження дитини, суд не вважає їх достатніми для внесення змін у актовий запис про народження позивачки.

Реєстрація шлюбу позивачки з ОСОБА_15 15.06.1974 відбувалася після отримання нею паспорта громадянки СРСР. Отже працівник органу, який реєстрував шлюб, зобов`язаний був вказати у свідоцтві прізвище ім`я та по батькові особи відповідно паспорту.

Доказів того, що працівник бюро ЗАЦС вказав дані, які не відповідають наданому нею паспорту позивачка суду не надала.

За таких обставин, керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 295 ЦК України, ст. 149 СК України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Судові витрати покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 23.02.2023 року.

Головуючий В.І. Гримут