Справа № 462/1955/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

в с т а н о в и л а :

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області /надалі ГУ ПФУ/ звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти у розмірі 12 600,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебувала з 12.04.2017 на обліку в ГУ ПФУ як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19, розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 доповнено новим пунктом 14-6, якими передбачено, що у випадку пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби, передбачених карантином, встановленим КМУ, виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю. За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 не працює. З матеріалів пенсійної справи вбачається, що пенсію по інвалідності від загального захворювання ІІІ групи встановлено до 01.05.2020. ОСОБА_1 на повторний огляд в МСЕК не зверталася, особою з інвалідністю не визнана (листи від 27.08.2020 № 113/02, від 15.09.2020 № 126/02, від 10.11.2020 № 176 Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації, зареєстрованих за вх. № 23629/8 від 01.09.2020, № 25461/8 від 21.09.2020, № 34546/8 від 15.12.2020). Відповідач подала заяву до ГУ ПФУ, зареєстровану за вх. № 30459/8 від 05.11.2020, про припинення виплати пенсії по інвалідності у зв`язку з невизнанням її особою з інвалідністю. Однак, за період з 01.05.2020 по 31.10.2020 ОСОБА_1 виплачено надміру пенсію на суму 12 600,00 грн., про що її було повідомлено листами, проте станом на день подання позову до суду в добровільному порядку зайво одержані кошти відповідачем не було повернуто. З огляду на викладене, позивач просить позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.03.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження не подала, заяви про поновлення строку для подання такого до суду також не подано.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пунктом першим частини 1 статті 8 Закону № 1058 визначено, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного Фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Так, 02.04.2020 внесено зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, розділ XV "Прикінцеві положення" доповнено п. 14.6. Згідно із п. 14.6, Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону № 1058, у якому визначено, що у разі пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню короно-вірусної хвороби (СОVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю, виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку ГУ ПФУ з 12.04.2017 як одержувач пенсії по інвалідності (3 групи загального захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено третю групу інвалідності загального захворювання. Інвалідність встановлена до 01.05.2020, визначено дату переогляду 02.04.2020 (виписка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 818597 а.с.13).

На запити ГУ ПФУ від 18.08.2020, від 03.09.2020, від 29.10.2020 отримано листи-відповіді, з яких вбачається, що ОСОБА_1 до Обласної МСЕК № 2 для повторного переогляду не зверталася (а. с. 11- 12).

Відповідно до індивідуального перерахунку номер ОР 716 від 11.11.2020 за період з 01.05.2020 по 01.10.2020 ОСОБА_2 виплачено пенсію в сумі 12 600,00 грн. (а. с. 9).

Судом встановлено й те, що управлінням пенсійного забезпечення відділу перерахунків пенсій № 1 ГУ ПФУ у Львівській області на адресу відповідача ОСОБА_1 було надіслано листи-повідомлення про переплату та вимогу про повернення надміру одержаних коштів в сумі 12 600, 00 грн. (а.с.6-зворот, а. с. 7-8), проте відповідач кошти не повернула в добровільному порядку, натомість 05.11.2020 подала заяву про припинення виплати пенсії по інвалідності (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону № 1058, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону (в редакції Закону від 06.02.2017, що діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 31 Закону № 1058 визначено, що залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

За змістом ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Вказаним законом передбачені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність (ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд (абз. 3 ч. 3 ст. 35 Закону № 1058).

Отже, законодавець покладає обов`язок саме на органи медико-соціальної експертизи повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про результати огляду осіб.

Всупереч цьому, Комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» не повідомив Львівське управління ПФУ у Львівській області про те, що ОСОБА_1 не визнана особою з інвалідністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Згідно із п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.

Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Аналіз вказаних норм свідчить , що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсій є вичерпним.

Згідно із ст. 102 Закону України «Про пенсійне страхування», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, про що відповідач був повідомлений і мається його підпис у заяві про призначення пенсії. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду.

За змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1215 ЦК України передбачено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави поверненню не підлягає. Так, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів.

Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.

Позивачем не надано доказів того, що відповідачу було достовірно відомо, що ОСОБА_1 вчинила зловживання щодо умисного безпідставного отримання пенсії. Оскільки зловживань з боку ОСОБА_1 при поданні документів для призначення пенсії не вбачається, доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття нею отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, а також наявності рахункової помилки матеріали справи не містять, а тому правових підстав для задоволення позовних вимог не має.

Таким чином, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з неї надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1215 ЦК України.

Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне.

Позивачем при подані позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 811 від 14.03.2023 (а.с.1).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ України, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 274, 275, 279, 264, 265, 268, 280-287 ЦПК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», суддя -

у х в а л и л а:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Учасники справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, адреса місцезнаходження: 79016, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Льві, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 .

Суддя Іванюк І.Д.