Провадження № 22-ц/824/2635/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

22 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідачаМельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В. В.,-

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва 05 жовтня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми 3% річних,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів 3% річних у сумі 6895,95 швейцарських франків.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 04.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №050-2008-971, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 77 000,00 швейцарських франків із зобов`язанням повернути наданий кредит у повному обсязі до 01.04.2038 року зі сплатою 10,45% річних.

Цільове призначення - на придбання майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Для забезпечення виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором, 04.04.2008 між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №050-2008-971-Р/1. Також, для забезпечення виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором, 04.04.2008 між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №050-2008-971-Р/2.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 09.09.2011 року по справі № 2-699/11 позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволені, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору було відмовлено.

Згідно вказаного рішення суду стягнуто на користь позивача солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №050-2008-971 від 04.04.2008 у сумі 80 073,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ становило 590 661,46 грн., а також судовий збір у сумі 170,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120,00 грн.

Вказував, що на теперішній час, рішення суду не виконано, відповідачами заборгованість перед позивачем не погашено, тому позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва 05 жовтня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь АТ «Універсал Банк» 3% річних у сумі 2 111,74 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ становить 61 815,70 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 908,13 грн. у рівних долях по 302,71 грн. з кожного. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням в частині відмовлених вимог, представник АТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що місцевий суд при визначенні розміру заборгованості не врахував, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2015 року по справі №361/3061/13 визнано недійсними результати прилюдних торгів від 05.02.2013 року з реалізації квартири боржників, переможцем яких стало ПАТ «Універсал Банк», а відтак, розрахунок 3% річних слід проводити з усієї суми заборгованості, встановленої рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2011 року по справі № 2-699/11.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами п. 5 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Дарницького районного суду міста Києва 05 жовтня 2022 року не містить підпису судді, що є безумовною підставою для його скасування та ухвалення по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є АТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №050-2008-971, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 77 000,00 швейцарських франків із зобов`язанням повернути наданий кредит у повному обсязі до 01.04.2038 зі сплатою 10,45% річних. Цільове призначення - на придбання майна, а саме: однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №050-2008-971 від 04.04.2008 між позивачем та ОСОБА_2 04.04.2008 було укладено договір поруки №050-2008-971-Р/1.

Також, для забезпечення виконання зобов`язання позичальником за кредитним договором, 04.04.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №050-2008-971-Р/2.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 09.09.2011 року позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості були задоволені, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору було відмовлено.

Згідно вказаного рішення суду стягнуто на користь позивача солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором №050-2008-971 від 04.04.2008 у сумі 80 073,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ становило 590 661,46 грн., а також судовий збір у сумі 170,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120,00 грн.

На виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2011 ВДВС Броварського МУЮ було відкрито виконавче провадження ВП №31127420 про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача боргу у сумі 590 661,46 грн.

З постанови від 28.03.2014 про повернення виконавчого документа стягувачеві вбачається, що згідно протоколу №1-502/12/БРВ-і від 05.02.2013 однокімнатна квартира, що належала ОСОБА_1 , придбана з прилюдних торгів ПАТ «Універсал Банк» за стартовою ціною 303 256,00 грн. Залишок боргу по виконавчому документу станом на 28.03.2014 становить 287 405,46 грн. Разом з тим, інше майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє (а.с. 59).

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.05.2021 у справі № 910/3077/20, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так і з поручителів, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Вказана правова норма не містить застережень щодо неможливості солідарної відповідальності боржників за порушення грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У суді першої інстанції представник ОСОБА_1 просив відмовити в позові, посилаючись на застосування до даних правовідносин строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

У зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само боржник зі спливом строку позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

З урахуванням клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, судом встановлено, що залишок боргу після продажу квартири, в рахунок погашення боргу, станом на 28.03.2014 року складає 287 405,46 грн., що за офіційним курсом НБУ становить 23 463,82 швейцарських франки (станом на 28.03.2014 курс складав 12,248876 грн. за 1 швейцарський франк https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=28.03.2014&period=daily).

Згідно позовної заяви розрахунок штрафних санкцій проводився в межах строку позовної давності, а саме у період з 21.10.2018 по 20.10.2021, а тому заява представника відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Разом з тим, сума непогашеного боргу за кредитним договором №050-2008-971 від 04.04.2008 у вказаний період становить 23 463,82 швейцарських франки.

Розрахунок 3% річних здійснюється за наступною формулою: сума санкцій = С х 3% х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості та Д - кількість днів прострочення.

За період прострочення грошового зобов`язання з 21.10.2018 по 31.12.2019 сума штрафних санкцій становить 842,77 швейцарських франків (23463,82 х 3% х 437 : 365 : 100), за період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2020 по 31.12.2020 сума штрафних санкцій становить 703,91 швейцарських франків (23463,82 х 3% х 366 : 366 : 100), за період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2021 по 20.10.2021 сума штрафних санкцій становить 565,06 швейцарських франків (23463,82 х 3% х 293 : 365 : 100).

Загальний розмір штрафних санкцій за період з 21.10.2018 по 20.10.2021 становить 2111,74 швейцарських франків (842,77 + 703,91 + 565,06), що за офіційним курсом НБУ на день звернення із вказаним позовом до суду (29.11.2021 року) становить 61 815,70 грн. (станом на 29.11.2021 курс складав 29,2724 грн. за 1 швейцарський франк https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=29.11.2021&period=daily).

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити частково та стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «Універсал Банк» 3% річних у сумі 2 111,74 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ становить 61 815,70 грн., в решті позовних вимог - відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо розміру заборгованості, на яку має нараховуватися 3% річних, АТ «Універсал Банк» до апеляційної скарги додано копію рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2015 року по справі №361/3061/13, яким визнано недійсними результати прилюдних торгів від 05.02.2013 року з реалізації квартири боржників, переможцем яких стало ПАТ «Універсал Банк».

При цьому, апелянт не заявляє клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи та не вказує причини, з яких такий доказ не було подано у зазначений строк під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про відсутність, передбачних ч.3 ст. ст.367 ЦПК України, підстав для прийняття нових доказів та відхиляє доводи апеляційної скарги, на підтвердження яких подані такі докази.

Аналогічні висновки сформовані у ряді постанов Верховного Суду, зокрема від 01 липня 2021 року у справі № 46/603, від 06 лютого 2019 року у справі № 916/3130/17, від 18 червня 2020 року у справі № 909/965/16, від 26 лютого 2019 року у справі № 913/632/17, де Верховний Суд вказує, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від учасника, тягар доведення яких покладений на учасника справи. А прийняття судом апеляційної інстанції доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення приписів ст.367 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів, в тому числі, враховує, що відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність та рівність сторін у наданні ними суду своїх доказів.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, не спростовують висновків місцевого суду та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для його скасування з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

У зв`язку із скасуванням судового рішення і частковим задоволенням позову, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідачів витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, по 302,71 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми 3% річних - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () 3% річних у сумі 2111,74 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ становить 61 815 (шістдесят одну тисячу вісімсот п`ятнадцять) гривень 70 копійок, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі по 302 (триста дві) гривні 71 копійку з кожного.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: