Справа № 504/268/18
провадження № 2/504/329/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Доброва П.В.,

секретаря Данько Т.В.,

за участю прокурора Карцевої І.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою першого заступника Комінтернівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, Одеської обласної державної адміністрації, Южненської міської ради Одеського району Одеської області до державного реєстратора Іскрова О.В. та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та припинення права власності за ОСОБА_1 на нежилу будівлю № 1 загальною площею 214,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 22112067 від 31.08.2017, шляхом скасування державної реєстрації речового права.

В С Т А Н О В И В :

До Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом звернувся перший заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Департаменту Державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, Одеської обласної державної адміністрації, Южненської міської ради Одеського району Одеської області до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова О.В. та Шкумат Л.П. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 22112067 від 31.08.2017 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі № 1 загальною площею 214,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , припинення права власності за ОСОБА_1 на нежилу будівлю № 1 загальною площею 214,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 22112067 від 31.08.2017, шляхом скасування державної реєстрації речового права (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог), з наступних підстав.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.10.2013 у справі №916/1392/13 позовні вимоги прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю в Oдeськiй області, Одеської обласної державної адміністрації задоволено повністю: зобов`язано ФОП ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,30 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ФОП ОСОБА_1 знести за власний рахунок самовільно збудовані об`єкти оздоровчо-розважального центру "Мелодія Моря", які розташовані за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради, 49 км. автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 1. В подальшому, 22.08.2014 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження щодо виконання судового наказу № 916/1392/13, виданого 01.11.2013 Господарським судом Одеської області про зобов`язання ФОП ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,30 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання ФОП ОСОБА_1 знести за власний рахунок самовільно збудовані об`єкти оздоровчо-розважального центру "Мелодія Моря", які розташовані за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради, 49 км. автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 1. Добровільно боржник рішення суду у встановлений державним виконавцем строк не виконав. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.01.2016 задоволено заяву ФОП ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду від 14.10.2013 у справі №916/1392/13. Виконавче провадження зупинено до закінчення відстрочення виконання рішення. Після поновлення виконавчого провадження у ході перевірок виконання боржником наказу Господарського суду встановлено, що наказ не виконується, про що державним виконавцем складались відповідні Акти від 01.09.2014, від 15.09.2014, а також від 30.01.2017, від 15.02.2017. На підставі зазначених Актів, 21.02.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з тим, що виконати рішення суду без участі боржника неможливо, так як згідно наказу Господарського суду N 916/1392/13 від 01.11.2013 рішення суду необхідно виконати за власний рахунок боржника. Одночасно державним виковавцем направлено подання начальнику Лиманського BП ГУНП в Одеській області для внесения відомостей про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України до Єдиного ресстру досудових розслідувань. Проте 31.08.2017 державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем проведено державну ресстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлові будівлі N 1, загальною площею 214,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для реєстрації права власності реєстратором зазначено рішення виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 120 від 29.07.2011; висновок № 51472/28, виданий 31.08.2017 ФОП ОСОБА_4 ; технічний паспорт, виданий 31.08.2017 ФОП ОСОБА_4 . Вказаним рішенням виконкому Сичавської сільської ради № 120 від 29.07.2011 присвоєно адресу оздоровчо-розважальному цeнтрy «Мелодія моря», а caмe: Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради, 49 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 1, який розташований на території Сичавської сільської ради за межами населеного пункту на землях рекреаційного призначення. Ні Сичавська сільська рада, ні Лиманська районна державна адміністрація, ні Одеська обласна державна адміністрація рішень про передачу у власність aбo користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (за межами населеного пункту) не приймала, дозволу на забудову означеної земельної ділянки не надавала. Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.10.2013 року у справі № 916/1392/13 встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,30 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до державної форми власності та в користування або у власність не передавалась. ОСОБА_1 збудувала на цій ділянці оздоровчо-розважальний центр «Мелодія моря» самочинно.

За таких обставин перший заступник керівника Комінтернівської місцевої прокуратури вважає, що державним реєстратором проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно на об`єкт самочинного будівництва з порушенням закону без наявності усіх документів, передбачених законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що надало право ОСОБА_1 незаконно використовувати земельну ділянку. ОСОБА_1 здійснено будівництво та реєстрацію права власності на нежитлову будівлю всупереч вимог чинного законодавства, що прямо суперечить меті й режиму використання земельної ділянки, порушує природоохоронні інтереси держави з використання та збереження території водного фонду. Порушення прав держави та територіальної громади беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів, за захистом яких звернувся прокурор. Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (на час подання позову до суду) є органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у виниклих спірних правовідносинах з наслідків проведення та реєстрації самочинного будівництва. Одеська обласна державна адміністрація (на час подання позову до суду) є органом, на який покладено повноваження щодо розпорядження земельними ділянками водного фонду за межами населених пунктів, у тому числі щодо земельної ділянки, розташованої під протизаконно зареєстрованим об`єктом нерухомого майна. Южненська об`єднана територіальної громада (на час розгляду справи) наділена повноваженнями щодо розпорядження землями Сичавської сільської ради, здійснення контролю за використанням земель комунальної власності для реалізації її повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Однак, вказані установи до теперішнього часу до суду з позовом не звернулися, що свідчить про те, що маючи відповідні повноваження, незважаючи на очевидний характер порушень, ці установи неналежним чином здійснюють захист інтересів держави, у зв`язку з чим наявні підстави для звернення органів прокуратури з позовом.

Ухвалою суду від 01.10.2021 року було замінено позивача Лиманську районну державну адміністрацію на правонаступника Южненську міську раду Одеського району Одеської області.

В судовому засіданні представник Комінтернівської місцевої прокуратури позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

В судове засідання представники Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, Одеської обласної державної адміністрації, Южненської міської ради Одеського району Одеської області, Державний реєстратор Одеської філії коммунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскров О.В., відповідачка ОСОБА_1 не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Шевчук В.М. заперечував проти задоволення позову з наступних підстав. Представник відповідачки вбачав відсутність спору про право власності щодо майна, зареєстрованого за ОСОБА_1 . Вважав, що не підтверджено наявності підстав для представництва у прокурора, який звернувся із позовом. Також вказав, що реалізуючи свої права власника майна ОСОБА_1 , в порядку та на підставах, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснила державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі № 1 загальною площею 214,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . У державного реєстратора були відсутні правові підстави для відмови у державній реєстрації цих прав. Позов заявлений на суперечливих правових підставах та не доведений належними і допустимими доказами.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Шевчук В.М. проти задоволення позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

Розглянувши позов, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.10.2013 у справі №916/1392/13 позовні вимоги прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю в Oдeськiй області, Одеської обласної державної адміністрації задоволено повністю: зобов`язано ФОП ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,30 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ФОП ОСОБА_1 знести за власний рахунок самовільно збудовані об`єкти оздоровчо-розважального центру "Мелодія Моря", які розташовані за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради, 49 км. автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 1.

Відповідно до ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

31.08.2017 державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскровим Олегом Вікторовичем проведено державну ресстрацію об`єкта нерухомого майна, а саме: зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на нежитлові будівлі N 1, загальною площею 214,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для реєстрації права власності реєстратором зазначено рішення виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 120 від 29.07.2011; висновок № 51472/28, виданий 31.08.2017 ФОП ОСОБА_4 ; технічний паспорт, виданий 31.08.2017 ФОП ОСОБА_4 . Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 100283882 від 13.10.2017.

Нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в розумінні статті 376 ЦК України, є об?єктом самочинного будівництва, оскільки відомості про документи, які б підтверджували відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, наявність у неї прав власності на вказані об`єкти, прийняття об`єктів до експлуатації або інші документи дозвільного характеру державним реєстратором у реєстрі не зазначено, в справі перелічені документи відсутні.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного, такий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при проведенні державної реєстрації проводиться перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачені наступні підстави для державної реєстрації прав . Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (діючого на час реєстрації) (далі - Порядок реєстрації).

Пунктом 41 Порядку реєстрації визначено, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1)документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2)технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3)документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4)письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5)договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (яка діяла на час спірних правовідносин) (далі - Закон про містобудування) право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Згідно зі ст. 39 Закону про містобудування прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 прийнято на підставі: рішення виконавчого комітету Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 29.07.2011 № 120 «Про інвентаризацію житлових садових будинків, інших приміщень, земельних ділянок на території Сичавської сільської ради та надання їм адрес», висновку № 51472/28, виданого 31.08.2017 ФОП ОСОБА_4 ; технічного паспорту, виданого 31.08.2017 ФОП ОСОБА_4 .

Рішення про присвоєння адреси не являється підставою для передання земельної ділянки або нерухомого майна у власність чи у користування. Висновок ФОП ОСОБА_4 та технічний паспорт також не являються передбаченими законом документами для підтвердження або оформлення права власності на нежитлові приміщення.

Так, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 24.05.2001 за № 127, технічний паспорт ? документ, що складається на основі матеріалів технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, містить основні відомості про нього (місцезнаходження (адреса), склад, технічні характеристики, план та опис об`єкта, ім`я/найменування власника/замовника, відомості щодо права власності на об`єкт нерухомого майна, відомості щодо суб`єкта господарювання, який виготовив технічний паспорт тощо) та видається замовнику. Таким чином, технічний паспорт лише підтверджує проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна та не являється правовстановлювальним документом.

Також набуття права власності на підставі Висновку законом не передбачено.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти.

Відповідно до ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно з п.24 Перехідних положень ЗК України, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Згідно ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад.

Рішенням Южненської міської ради Одеського району Одеської області від 08.04.2021 року № 309-VIII скасовано рішення Сичавської сільської ради Лиманського району Одеської області № 412-VIІ від 27.08.2018 «Про затвердження генерального плану с.Сичавка з планом зонування території та розширення меж с.Сичавка Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області.

Листами від 25.10.2022 № 1208/20-05-03 та від 04.10.2022 № 90/26-01 Южненська міська рада вказала, що земельна ділянка, на якій розташований спірний об`єкт нерухомого майна відноситься до земель комунальної власності Южненської територіальної громади. Крім того, міська рада повідомила, що земельна ділянка під базою відпочинку, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не сформована та перебуває за межами населеного пункту, знаходиться у 100 метровій прибезежній захисній смузі Чорного моря та не може передаватись у власність чи користування.

Частина 1 ст. 79-1 ЗК України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 2 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 4 ст. Закону про містобудування право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Частиною 1 ст. 35 Закону про містобудування визначено, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Таким чином, ОСОБА_1 за відсутності права на земельну ділянку не мала права забудовувати земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не підтверджує відсутності прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 25.04.2018 у справі № 904/5974/16.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі водного фонду (ст. 19 Земельного кодексу України). До земель водного фонду належать, зайняті, зокрема річками, болотами, прибережними захисними смугами вздовж річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами, береговими смугами водних шляхів (ст. 58 ЗК України, ст.4 ВК України)

Положеннями ст. 86 Водного кодексу України визначено, що на землях водного фонду можуть проводитися роботи, пов`язані з будівництвом гідротехнічних, лінійних та гідрометричних споруд, інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, поглибленням дна для судноплавства, видобуванням корисних копалин (крім піску, гальки і гравію в руслах малих та гірських річок), розчисткою русел річок, каналів і дна водойм, прокладанням кабелів, трубопроводів, інших комунікацій, а також бурові та геологорозвідувальні роботи. Місця і порядок проведення зазначених робіт визначаються відповідно до проектів, що погоджуються з обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства (крім робіт на землях, зайнятих морями, а також робіт, пов`язаних з будівництвом, облаштуванням та утриманням інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та режим обмеженої господарської діяльності. Така позиція підтверджується постановами Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №372/2180/15-ц; від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц; від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 40); від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (пункт 143); від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 60); від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц (пункт 33).

Статтею 60 ЗК України визначено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Землі у межах двох кілометрів прибережних захисних смуг уздовж морів не можна передавати у власність громадянам, оскільки ці землі належать до земель водного фонду України.

Відповідно до ст.90 ВК України у межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Судом встановлено, що земельна ділянка під спірним об`єктом нерухомого майна належить до водного фонду, знаходиться у власності Южненської міської ради Одеського району Одеської області, яка наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки, та яка не приймала і по закону не могла приймати рішення про передачу земельної ділянки у власність або користування ОСОБА_1 з метою її забудови.

Отже, рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 прийнято за відсутності надання їй земельної ділянки для будівництва та на підставі документів, які не дають змоги встановити підстави набуття речових прав, тому воно є незаконним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 153 Земельного кодексу України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельної ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи, що державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 прийнято на підставі документів, які не дають змоги встановити підстави набуття речових прав, оскаржене рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності має бути визнано незаконним та скасоване.

Відповідно до ст.24 Закону про реєстрацію у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону про реєстрацію у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. ( абзац другий частини третьої статті 26 Закону про реєстрацію).

Таким чином, належить припинити право власності ОСОБА_1 на нежитлові будівлі N 1, загальною площею 214,7 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. З ч. 2 ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідачка ОСОБА_1 , провівши самочинне будівництво та незаконну реєстрацію права власності, здійснила самовільне захоплення земельної ділянки водного фонду, розташованої під нежитловою будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Южненській територіальній громаді, незаконно використала та продовжує використовувати зазначену ділянку під об`єктом нерухомості, без належних правових підстав та в порушення вимог чинного законодавства.

Частиною 2 ст. 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 3 ст. 131-1Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Відповідно до ч.4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 за №3-рп/99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з частковою державною власністю у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інш.) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності України, гарантування її державної, економічної безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

Так, згідно пункту 1 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційного суду України, прокурори та їх заступники подають позовні заяви саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Як вбачається з пункту 2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційного суду України, під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Відповідно до п.1 Порядку здійснення архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ № 553 від 23.05.2011, п.3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється Держархбудінспекцією та її територіальними органами. Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо через апарат та свої територіальні органи.

Отже, уповноваженим державою органом здійснювати повноваження у сфері контролю за додержанням вимог містобудівного законодавства є Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її підрозділи.

Власником земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, Лиманський район, територія Сичавської сільської ради, 49 км. автодороги Одеса-Мелітополь - Новоазовськ, 1 є Южненська міська рада.

Згідно ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить а) розпорядження землями комунальної власності територіальних громад, д) організація землеустрою; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства.

Отже, уповноваженим державою органом здійснювати розпорядження та контроль за додержанням вимог земельного законодавства на території Сичавської сільської ради є Южненська міська рада.

Однак, вказані установи дій в межах наявної компетенції, направлених на захист права на земельну ділянку не виконали, до суду з позовом щодо визнання незаконною та скасування реєстрації та захисту прав держави на земельну ділянку не звернулися, що свідчить про те, що маючи відповідні повноваження, незважаючи на очевидний характер порушень, вказані установи неналежним чином здійснюють захист інтересів держави, у зв`язку з чим наявні підстави для звернення органів прокуратури з вказаним позовом.

Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

При таких обставинах позовні вимоги першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації, Южненської міської ради Одеського району Одеської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції до Державного реєстратора Іскрова О.В. та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та припинення права власності за ОСОБА_1 на нежилу будівлю № 1 загальною площею 214,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 22112067 від 31.08.2017, шляхом скасування державної реєстрації речового права. - підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 81, 258-260, 268, 272-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов першого заступника керівника Комінтернівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації, Южненської міської ради Одеського району Одеської області, Державної архітектурно-будівельної інспекції до Державного реєстратора Іскрова О.В. та ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та припинення права власності за ОСОБА_1 на нежилу будівлю № 1 загальною площею 214,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 22112067 від 31.08.2017, шляхом скасування державної реєстрації речового права - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Іскрова Олега Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 22112067 від 31.08.2017 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі № 1 загальною площею 214,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно 22112067 від 31.08.2017 року щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити право власності за ОСОБА_1 на нежилу будівлю № 1 загальною площею 214,7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 22112067 від 31.08.2017, шляхом скасування державної реєстрації речового права.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації фізичної особи: АДРЕСА_2 ) на користь прокуратури Одеської області сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 гривень на рахунок прокуратури Одеської області за наступними реквізитами отримувач коштів - прокуратура Одеської області (адреса: 65026, м.Одеса, вул.Пушкінська, 3; на розрахунковий рахунок №UA 0000564 в ДКСУ м. Київ МФО 820172 ).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров