РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2023 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Костянтина Шепеля,

за участю секретаря судового засідання Раїси Буги,

представника позивача Володимира Полігаса ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду справу за позовом адвоката Полігаса Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Позивач 2 вересня 2022 року звертається до суду з цим позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідач 14 жовтня 2016 року продав йому за 25 000 грн два приміщення складів у АДРЕСА_1 . А також визнати за ним право власності на вказані приміщення.

Позов обґрунтовано обставинами безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення вказаного договору, а також втратою можливості з цих причин нотаріально посвідчити договір.

На підтвердження цих обставин надає копії : розписки відповідача про отримання грошових коштів, рішення про відмову у державній реєстрації складів, повідомлення відповідача про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, квитанції та накладеної про купівлю відповідачем складських приміщень, договору дарування земельної ділянки, технічного паспорту та звіту технічного обстеження складів.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Полігас В.М. повністю підтримує позовні вимоги свого довірителя. Пояснює, що позивач є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 14 жовтня 2016 року, укладеного між ним та відповідачем. На цій земельній ділянці розташовані два складських приміщення, про продаж яких в той же день домовились сторони. Відповідач запевнив позивача, що на протязі трьох місяців закінчить реєстрацію права власності за собою, і вони укладуть у нотаріуса договір купівлі-продажу цього нерухомого майна. При цьому передав позивачеві квитанцію та накладну про придбання ним у 1996 році вказаних складських приміщень. Отже, позивач, будучи власником земельної ділянки, на якій розташовані склади, які він мав намір купити, отримавши документи про правомірне придбання відповідачем цих складів, не мав сумнівів у тому, що відповідач виконає свою обіцянку щодо нотаріального посвідчення купівлі-продажу, і передав йому обумовлені сторонами 25000 грн. Однак відповідач своєї обіцянки не виконує, на неодноразові звернення позивача не реагує, від спілкувань уникає, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Таким чином, відповідач не виконав своєї обіцянки про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу втрачена із-за ухилення відповідача від такого посвідчення. Представник позивача просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, від 14 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згідно з яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив за грошові кошти в сумі 2500 гривень нежитлові приміщення : складу літера "А" площею 346,1 кв.м, а також складу літера "Б" площею 501,9 кв.м, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0272 по АДРЕСА_1 . А також визнати право власності ОСОБА_4 на вказані об`єкти.

Позиція відповідача

Відповідач свою позицію щодо позову не виклав, відзиву на позов не подав, у судові засідання не з`явився.

Суд відповідно до положень статей 223, 280 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідач заяви про неможливість подання відзиву на позов та прийняття участі у судових засіданнях через введення воєнного стану у країні не подавав.

Процесуальні рішення по справі, заяви і клопотання

Позовна заява поступила до суду 2 вересня 2022 року (а.с.1).

Довідка про реєстрацію місця проживання відповідача надійшла до суду 20 вересня 2022 року (а.с.30).

21 вересня 2022 року винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с.33).

Підготовче судове засідання 3 жовтня 2022 року відкладене через неявку відповідача (а.с.38-39).

Підготовче судове засідання 8 листопада 2022 року відкладене через неявку сторін (а.с.71).

Підготовче судове засідання 12 грудня 2022 року проведене, винесена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с.78).

Судовий розгляд справи 21 січня 2023 року відкладено через неявку відповідача (а.с.85).

Винесена ухвала про заочний розгляд справи 16 лютого 2023 року (а.с.88).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Досліджуючи питання права, що лежать в основі спору, суд встановив, що 14 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_3 подарував, а позивач ОСОБА_2 прийняв у дар земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0272 площею 0,6840 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

В теперішній час це АДРЕСА_1 , що видно з виписки з рішення № 43 виконавчого комітету Браїлівської селищної ради від 25 червня 2018 року «Про упорядкування поштових адрес в селищі Браїлів» (а.с.7).

Із вказаних вище документів видно, що на цій земельній ділянці розташовані складські приміщення. Це підтверджується також копією технічного паспорту та звітом технічного обстеження цих споруд, де зазначена адреса : АДРЕСА_1 (а.с.12, 18).

Відповідно до розписки відповідача від 14 жовтня 2016 року він отримує у позивача 25000 грн за два складських приміщення, які розташовані на вказаній вище земельній ділянці. Разом з тим зобов`язується до 31 січня 2016 року (суд вважає, що тут звичайна помилка, так як на момент написання розписки ця дата минула, а йдеться про 31 січня 2017 року) оформити право власності на ці склади і відчужити їх позивачеві згідно з договором купівлі-продажу (а.с.6, 91).

На підтвердження цих намірів передає позивачеві квитанцію № 273 від 8 жовтня 1996 року та накладну № 147 від 8 жовтня 1996 року про купівлю відповідачем у СВАТ «Браїлівське» 8 жовтня 1996 року складських приміщень за 6749,22 грн (а.с.9, 9 на звор., 89, 90).

Суд приймає до уваги пояснення позивача в тій частині, що у нього тоді не було ніяких сумнівів у виконанні відповідачем своїх обов`язків. Цілком природно, що особа бажає бути власником нерухомого майна, розташованого на її земельній ділянці.

Однак відповідач ніяких обіцяних дій після отримання грошових коштів щодо узаконення складських приміщень та оформлення договору купівлі-продажу не проводить.

В грудні 2016 року позивач звертається до відповідача з проханням виконати свої зобов`язання щодо передачі у власність позивачеві в установленому законом порядку складських приміщень, надсилаючи йому відповідний лист, що видно з його копії. Аналогічний лист надсилається відповідачеві 14 серпня 2019 року (а.с.8, 8 на звор.).

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Надані позивачем всі докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з частиною третьою статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин».

Позивачем доведено існування таких обставин а також те, що можливість посвідчити правочин нотаріально на сьогодні втрачена. І в даному випадку не йдеться про просте небажання продавця та ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, в наявності категорична відмова продавця від здійснення цих дій шляхом бездіяльності та вчинення дій для унеможливлення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Про це свідчать також його неявки у судові засідання. Так, відповідач не з`явився у перше підготовче судове засідання на 3 жовтня 2022 року. До суду повернувся направлений йому лист з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.41-42).

Не з`явився відповідач до суду і на 8 листопада 2022 року. До суду знову повернувся направлений йому лист з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.72-73).

Виклик у судове засідання на 12 грудня 2022 року відповідач отримав особисто, про що свідчить повернута до суду розписка (а.с.75). Отже, відповідачеві було відомо, що в суді розглядається справа, де він відповідає за позовом. І його неявка до суду - це свідома поведінка, яка свідчить про умисне ухилення від такої явки.

Судова повістка про виклик відповідача у судове засідання на 23 січня 2023 року повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.81-82). На думку суду, це також свідчить про його свідоме ухилення від явки до суду.

У сьогоднішнє судове засідання відповідач особисто отримав повістку, про свідчить повернута до суду розписка (а.с.87).

Таким чином, неявка відповідача у судові засідання, його неналежна процесуальна поведінка підтверджують пояснення позивача про безповоротне ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину, з чого вбачається втрата можливості його посвідчити, оскільки позивач не може примусити відповідача нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу; він не має іншої можливості, ніж звернення до суду з позовом, що розглядається, з метою захистити своє порушене право.

Отже, обов`язкові умови для визнання правочину дійсним згідно зі статтею 220 ЦК України в наявності.

Що стосується вимоги про визнання права власності на складські приміщення, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним є достатньою підставою для державної реєстрації права власності на відповідне нерухоме майно за позивачем.

Висновки суду

Таким чином суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні; оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; керуючись принципами розумності, справедливості, виваженості та добросовісності, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права ухвалює рішення про часткове задоволення позову, яке відповідає завданню цивільного судочинства, визначеному ЦПК України щодо справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розподіл судових витрат

Суд визнає, що відповідач, будучи обізнаним про існування спору, який виник внаслідок його неправомірних дій, не з`являючись до суду, будучи належним чином повідомленим про необхідність його участі у судовому засіданні, зловживає процесуальним правами.

Згідно з частиною дев`ятою статті 144 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід повністю стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1984,80 грн.

Керуючись статтями 259, 263 ЦПК України, на підставі статей 220, 328, 334 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов адвоката Полігаса Володимира Миколайовича в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 14 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , згідно з яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив за грошові кошти в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень нежитлові приміщення : складу літера "А" площею 346,1 кв.м, а також складу літера "Б" площею 501,9 кв.м, які розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :01:002:0272 по АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову в частині визнання права власності на вказані об`єкти - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде складено 23 лютого 2023 року.

Ім`я (найменування) сторін

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача адвокат Полігас Володимир Миколайович, знаходиться по вул. Б.Хмельницького, 14, м. Жмеринка Вінницької області.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ