Постанова

Іменем України

18 січня 2023 року

м. Київ

справа 753/16143/18

провадження № 61-18155 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,

Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «ІНГ Банк Україна», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Савченка С. І.,

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року публічне акціонерне товариство «ІНГ Банк Україна» (далі - ПАТ «ІНГ Банк Україна»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 03 грудня 2007 року між банком та відповідачкою було укладено договір іпотечного кредиту, згідно з яким відповідачу надано на умовах платності, строковості кредит у розмірі 160 000 доларів США зі сплатою 5 % річних з кінцевим терміном повернення до 29 листопада 2022 року.

Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, на вимоги банку не реагує, унаслідок чого станом на 27 липня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 65 891 доларів 74 центи США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 21 710 доларів 94 центи США; поточна заборгованість за кредитом у розмірі 33 645 доларів 84 центи США; нараховані відсотки у розмірі 230 доларів 25 центів США; прострочені несплачені відсотки у розмірі 8 895 доларів 82 центи США, пеня у розмірі 1 408 доларів 89 центів США, три проценти річних у розмірі 39 819 грн 17 коп.

Ураховуючи викладене, банк просив суд стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 65 891 доларів 74 центи США, що згідно з курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 17 серпня 2018 року становило 1 823 224 грн 44 коп.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, унаслідок чого виникла заборгованість. З наданого розрахунку заборгованості судом встановлено, що відповідач починаючи з 29 січня 2015 року перестала виконувати зобов`язання за кредитним договором. Строк позовної давності, про застосування якої заявила відповідач, в межах якого банк мав можливість звернутися за захистом своїх прав сплинув 29 січня 2018 року, однак позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права лише 21 серпня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року апеляційну скаргу АТ «ІНГ Банк Україна» задоволено. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року скасовано. Позов ПАТ «ІНГ Банк Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІНГ Банк Україна» заборгованість за договором іпотечного кредиту від 03 грудня 2007 року у розмірі 60 886 доларів 20 центів США, що згідно з курсом НБУ станом на 17 серпня 2018 року становило 1 622 703 грн 20 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суд від 10 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ПАТ «ІНГ Банк Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ІНГ Банк Україна» заборгованість за договором іпотечного кредиту від 03 грудня 2007 року у розмірі 25 499 доларів 59 центів США та 29 024 грн 61 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, унаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої розраховано відповідно до умов договору та вимог закону, з урахуванням заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, які судом для кожного чергового платежу окремо.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц, у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 758/10580/14-ц, у постановах Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1174цс16, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 тощо, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У грудні 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» подало до Верховного Суду клопотання про залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача - ПАТ «ІНГ Банк Україна».

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі й витребувано цивільну справу № 753/16143/18 із Дарницького районного суду м. Києва.

Залучено ТОВ «Діджи Фінанс» до участі у справі правонаступником ПАТ «ІНГ Банк Україна».

У травні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2022 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не надано оцінку вимозі від 22 травня 2015 року, надісланій банком відповідачу, про необхідність погашення у строк не пізніше 26 червня 2015 року наявної заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом.

Таким чином, банк відповідно до умов кредитного договору реалізував своє право вимоги про дострокове повернення кредиту та цим самим змінив строк дії кредитного договору на 26 червня 2015 року.

З цього часу банк, формально здійснивши всі заходи досудового врегулювання, мав право звернутися до суду з позовом про стягнення боргу. Відповідач перестала виконувати зобов`язання 29 січня 2015 року, з вимогою про погашення заборгованості банк звернувся 22 травня 2015 року, встановивши строк для її повернення не пізніше 26 червня 2015 року.

Після 26 червня 2015 року відповідач не вчиняла жодних дій щодо повернення боргу чи його визнання. Відтак, вказані обставини свідчать про те, що у банка з 26 червня 2015 року і протягом трьох років виникло право пред`явити вимогу до відповідача про виконання зобов`язання. Однак, банк скористався таким правом вже після спливу строку позовної давності.

Ураховуючи ці обставини, вважала помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що позовна давність обраховується окремо щодо кожного місячного платежу, оскільки у даному випадку у банка виникло право на повернення заборгованості в повному обсязі достроково.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та АБ «ІНГ Банк Україна» було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 160 000 доларів США зі сплатою 5 % річних строком до 29 листопада 2022 року (а.с. 21-3,3 т. 1).

Згідно зі статтею 5 кредитного договору у будь-якому разі позичальник повертає невиплачену суму не пізніше дати погашення, визначеної статтею 1 даного договору, або на будь-яку іншу дату, яка може стати такою за умови дострокового припинення дії цього договору або забезпечення або в разі припинення трудових відносин між банком та позичальником з будь-яких підстав. Надана сума за кредитом повертається в доларах США щомісячними платежами, що сплачуються у відповідну дату платежу згідно з графіком платежів.

На а. с. 34-42, т. 1 наявна копія додатку № 1 до договору, яким є графік платежів.

05 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та АБ «ІНГ Банк Україна» було укладено зміни та доповнення № 1 до договору іпотечного кредиту від 03 грудня 2007 року, якими пункти 5.1 та 5.5 договору викладено у зміненій редакції (а.с. 43-44, т. 1).

На а. с. 47 т. 1 наявна копія меморіального ордеру № 8769761 від 03 грудня 2007 року, яким ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 160 000 доларів США.

29 січня 2018 року ПАТ «ІНГ Банк Україна» направлено на адресу ОСОБА_1 вимогу від 25 січня 2018 про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, яка станом на 25 січня 2018 року становить 63 076 доларів 97 центів США, з яких: непогашена сума заборгованості у розмірі 18 340 доларів 82 центи США, прострочені неоплачені проценти в сумі 7 512 доларів 99 центів США, поточна заборгованість по кредиту у розмірі 37 015 доларів 96 центів США, нараховані поточні проценти 207 доларів 20 центів США (а.с. 53, т. 1).

Зазначену вимогу ОСОБА_1 отримала 07 лютого 2018 року (а.с. 54, т. 1).

На а.с. 12-14, т. 1 знаходиться розрахунок заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1

ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 134-136, т. 1).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У частині першій статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 подано до суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 134-136, т. 1).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом із тим, положеннями статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Встановлено, що відповідно до пункту 5.2. договору іпотечного кредиту надана сума за кредитом повертається в USD щомісячними платежами, що сплачуються у відповідну дату платежу згідно з графіком платежу .

Згідно з додатком № 1 графіку платежів № 1 за кредитним договором від 03 грудня 2007 року погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (а.с. 36-42, т. 1).

У пункті 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Вирішуючи спір, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, унаслідок чого утворилась заборгованість. Визначаючи розмір кредитної заборгованості, суд апеляційної інстанції правильно врахував заяву відповідачки про застосування строку позовної давності, застосувавши її для кожного чергового платежу окремо, з урахування строку звернення банку до суду.

При цьому судом вірно встановлено, що з вимогою про дострокове погашення заборгованості позивач звернувся 25 січня 2018 року, а кінцевий термін погашення кредиту сторонами передбачений до 29 листопада 2022 року.

Доводи касаційної скарги про те, що судом апеляційної інстанції не надано оцінку вимозі від 22 травня 2015 року, надісланій банком відповідачу, про необхідність погашення у строк не пізніше 26 червня 2015 року, безпідставні, оскільки лист від 22 травня 2015 року № 72945 містить вимогу банку про сплату поточної (станом на 22 травня 2015 року) заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 835 доларів 23 центи і не містить вимог про дострокову сплату всієї суми заборгованості за кредитом (а.с. 210, т. 2).

Інші доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність ухваленого судового рішення апеляційного суду не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта