КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/2467/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/760/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Скрипки О.І.,-

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

З урахуванням уточнень, позивач просила: позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2019 року на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини за період з 30 жовтня 2017 року по 30 жовтня 2019 року у розмірі 369 431 грн 99 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 13 858 грн 73 коп., щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та зміну розміру аліментів залишено без розгляду.

Позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані тим, що з 2013 року відповідач, як батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Не цікавиться життям сина, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач та її представник подали заяву про розгляд справи без їх участі.

12 лютого 2023 року ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання.

Відмовляючи у задоволенні поданого клопотання, колегія суддів виходить із того, що ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження неможливості прибути у судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, ухиляючись від виховання дитини.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що з 22 серпня 2012 року по 15 листопада 2013 року сторони перебували у шлюбі.

В шлюбі у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала, що з моменту розлучення, відповідач, як батько дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З 2013 року відповідач не цікавиться життям дитини, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватися та приймати участь в його вихованні. Дитина постійно проживає із позивачем, яка займається її утриманням та вихованням.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що відповідач як батько ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно вважав, що позивачем не доведено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по виховуванню дитини.

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Колегія суддів вважає, що висновок Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 червня 2017 року № 107-40/4548 таким, що зроблено без достатнього з`ясування всіх обставин, недостатньо обґрунтованим та мотивованим.

При вирішенні спору, суд першої інстанції вірно вважав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, взявши до уваги представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки ОСОБА_2 щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Доводи апеляційної скарги про те, що з 2013 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє бажання спілкуватися із дитиною та приймати участь у його вихованні, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не надано достатніх доказів для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 27 вересня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко