РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шестакова Я.В.,

за участю секретаря Багнюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач в грудні 2022 року звернулася з позовом про розірвання шлюбу до ОСОБА_2 , зазначивши, що вони шлюб зареєстрували 14.04.1990 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що між сторонами спільне проживання та збереження шлюбу неможливе через втрату почуття любові, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини фактично припинені, позивач з відповідачем проживають окремо, можливості зберегти сім`ю немає.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.01.2023 року, прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 виданого 14.04.1990 року Палацом урочистих подій між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 14.04.1990 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 565, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « ОСОБА_4 ».

Частиною 3 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.04.1990 року.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають намір зберігати шлюб.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.56, 104-105, 110-115 СК України ст.ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.04.1990 року Палацом урочистих подій, актовий запис № 565.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) не сплачений судовий збір у дохід держави у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.02.2023 року

Суддя Я.В. Шестакова