Справа № 342/630/22
Провадження № 22-ц/4808/233/23
Головуючий у 1 інстанції Ульяніч І. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А..

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

секретаря: Працун В.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду в складі судді Ульяніч І.В., ухвалене 23 листопада 2022 року в м. Городенці Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 02 грудня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 26 листопада 2005 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який 05 березня 2012 року був розірваний рішенням Городенківського районного суду. У шлюбі в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сини проживають з матір`ю, яка самостійно їх виховує та турбується про їх здоров`я. Вказує, що у неї з синами склались доброзичливі та довірливі відносини.

Відповідач проживає окремо та не проявляє батьківської турботи до дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням у навчальних закладах, підготовкою до самостійного життя та не підтримує їх матеріально. Вказане свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. На думку позивачки, нехтування батьківськими обов`язками з боку батька принижує гідність дітей та в подальшому може призвести до негативних наслідків у їх житті. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 164 Сімейного Кодексу, щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 .

Ухвалою Городенківського районного суду від 22 липня 2022 року до участі в справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Рішенням Городенківського районного суду від 23 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовлено. Попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , більше уваги приділяти їх фізичному та духовному розвитку, надавати матеріальну допомогу, знайти спосіб відновити дружні стосунки з синами. Покладено на Службу у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, як представника орану опіки та піклування, контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Не погодившись з рішенням суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Заявниця вважає, що суд належним чином не оцінив наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Натомість суд виходив з того, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей та заперечує позовні вимоги. Проте, сама по собі сплата відповідачем аліментів на утримання дітей не є належним виконанням батьківських обов`язків, покладених на нього законом та нормами суспільної моралі.

Не зважаючи на те, що судовий розгляд справи тривав 5 місяців, відповідач жодного разу не провідав дітей в школі чи вдома та не виявив наміру спілкуватись з ними. При цьому молодший син проживає та навчається за 10 км від м. Городенка, де проживає ОСОБА_3 . На думку апелянта, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що він звертався до служби у справах дітей стосовно його участі у вихованні дітей, усунення перешкод у спілкуванні з синами тощо. ОСОБА_3 не надав доказів, що він приймає участь у матеріальному збезпеченні дітей, крім сплати в примусовому порядку аліментів у розмірі по 1400 грн щомісячно на кожну дитину.

Заявниця посилається на те, що винною поведінкою при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав повинна кваліфікуватись виключно відсутність протягом тривалого часу будь-яких дій по відношенню до дитини того з батьків, прав якого необхідно позбавити. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах по справах №390/1418/17, №165/2839/17 та №631/2406/15-ц. Відтак, апелянт звертає увагу, що відповідач протягом більше шести років свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками.

Судом не взято до уваги думку самих дітей, які бажають, щоб їх батька через його винну поведінку було позбавлено батьківських прав. Натомість відповідач не бажає спілкуватись з синами з причин, які не міг пояснити під час розгляду справи.

За вказаних доводів просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Натомість засобами поштового зв`язку надіслав до апеляційного суду заяву з клопотанням проводити розгляд справи без його участі.

Також в судове засідання не з`явився представник органу опіки та піклування.

Враховуючи належність повідомлення відповідача та третьої особи, відсутність доказів поважності причин неявки, подану відповідачем заяву про розгляд скарги у його відсутності, апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод розглядові справи у відсутності учасників справи.

В судовому засіданні апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з викладених у ній мотивів. ОСОБА_1 крім того пояснила, що на даний час ОСОБА_3 заборгованість по сплаті аліментів погашена. Однак, він вже п`ять місяців як втратив роботу. Тому коштів на утримання дітей від батька не наступає. Позивачка не сподівається на зміну відповідачем відношення до батьківських обов`язків. Тому просить апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Матеріали справи не містять характеристики відповідача взагалі, в тому числі не надано доказів в підтвердження явно будь-якої негативної інформації щодо нього, доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню синів. Судом встановлено, що ОСОБА_3 приймає участь в матеріальному забезпеченні дітей, сплачує аліменти, хоча і має незначну заборгованість. Відповідач дійсно останні роки не спілкується із дітьми особисто, в телефонному режимі не спілкується через заблокування його номеру в телефонах дітей, що не оспорювали сторони в судовому засіданні.

Суд вважав, що позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя, що в даному випадку не є виправданим і пропорційним. Поведінка батька відносно його синів, його позиція висловлена в судовому засіданні, свідчить про його бажання, спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки. На думку суду, позбавлення батьківських прав не забезпечуватиме інтересів самих дітей та може стати психотравмуючим фактором для них, питання щодо належного виховання дітей можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає цим вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 26.11.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Городенківського районного суду від 05 березня 2012 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був розірваний, а неповнолітні діти залишені на проживання із позивачкою ОСОБА_3 (а.с.14, 15)

Старший син ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки № 779 від 15.10.2020 року (а.с.11). Він навчається у ДПТНЗ «Івано-Франківське вище професійне училище сервісного обслуговування техніки» по професії «Електромеханік з ремонту та обслуговування лічильно-обчислювальних машин». У характеристиці від 01.11.2022 року за підписом директора та керівника групи училища зазначено, що мати підтримує постійний зв`язок з керівником групи з питань виховання та навчання учня, відвідує батьківські збори та училищні заходи. Протягом року батько не проявляв інтерес до навчання і виховання сина ні в очному, ні в телефонному режимі (а.с. 100).

Молодший син ОСОБА_7 навчається у Сороківській гімназії Городенківської міської ради, що підтверджується довідкою №06 від 27 травня 2022 року, виданою директором гімназії. У названій довідці зазначено, що Батько ОСОБА_3 за час навчання його сина у даному навчальному закладі не приділяв належну увагу вихованню дитини (а.с. 13).

Встановлено, що ОСОБА_3 згідно виконавчого листа №342/169/20, виданого Городенківським районним судом 26.02.2021 року, сплачує аліменти на утримання дітей в розмірі по 1400 грн щомісячно на кожну дитину. Як вбачається з розрахунку із сплати аліментів, складеного старшим державним виконавцем Городенківського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного МУМЮ, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 станом на 01.08.2022 року становила 3 935,93 грн (а.с. 53).

Згідно копії нотаріально посвідченої заяви від 18.08.2020 року ОСОБА_3 надавав дозвіл позивачу ОСОБА_1 на виїзд за кордон на відпочинок їх дітям (а.с.54)

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказувала, що батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток.

Разом з тим ОСОБА_3 проти позбавлення батьківських прав заперечує, висловлює бажання приймати участь у піклуванні про своїх дітей, зустрічатись та спілкуватись з ними. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.11.2022 року № 1125, затвердженого рішенням «Про розгляд питань органу опіки та піклування» виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вирішено вважати за доцільне позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

У висновку зокрема зазначено, що сім`я ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 , однак проживає по АДРЕСА_2 . За результатом відвідування житла 30.08.2022 року комісія констатувала належні житлово-побутові умови для синів. Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває з ОСОБА_8 у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син.

Комісія покликалась на усні пояснення ОСОБА_4 про те, що батько з ним тривалий час не спілкується і він підтримує позицію матері щодо позбавлення батьківських прав. У письмовій заяві ОСОБА_3 негативно характеризує свої відносини з батьком. Під час телефонної розмови ОСОБА_3 повідомив працівників Служби у справах дітей, що тривалий час не спілкується з синами через чинення йому перешкод. Разом з тим до Служби у справах дітей Городенківської міської ради стосовно питання участі у вихованні дітей, усунення перешкод у спілкуванні з ними він не звертався.

При складенні висновку було взято до уваги інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до якої ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

На засідання комісії з питань захисту прав дитини відповідач двічі (28.09.2022 року та 19.10.2022 року) не з`явився, хоча був належним чином повідомлений.

Окрім цього, у висновку зазначено що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу прав на спілкування з дитиною, побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Разом з тим, висновок Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.11.2022 року має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Суд оцінює його у сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Натомість докази, що стосовно відповідача представниками служби у справах дітей вживались заходи впливу в матеріалах справи відсутні, профілактична робота з ним не проводилася.

Встановлено, що зараз діти проживають з матір`ю та вітчимом, де їм створено належні житлово-побутові умови для проживання. Відповідач заперечує проти позбавлення батьківських прав та хоче брати участь у їх житті, мати можливість бачитись з синами, що підтверджує небайдуже ставлення батька.

У цій справі не встановлено обставин, які б однозначно свідчили про те, що ОСОБА_3 не бажає спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, які залишилася проживати з матір`ю. Та обставина, що на час розгляду справи вихованням та розвитком дітей займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дітей не бажає брати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками. Про вказане свідчить зокрема те, що відповідач сплачує аліменти, хоча і з незначним затриманням та те, що він часто через інших осіб передавав дітям подарунки, що підтвердила в суді першої інстанції свідок. Спілкуватись в телефонному режимі з синами ОСОБА_3 не має можливості через заблокування його номеру в телефонах дітей та частим перебуванням за кордоном.

Що стосується відповідей сина ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції щодо негативного ставлення до батька, то позиція дитини могла обумовлюватися емоційною особливістю її розвитку, зокрема тривалою розлукою з батьком, вливом інших осіб тощо.

Матеріали справи не містять негативних характеристик та доказів винної поведінки відповідача.

Колегія суддів вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітніх синів є передчасними та не відповідає інтересам дітей.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Наявні в матеріалах справи докази вказують на помилки у вихованні та недостатню участь батька у житті дітей, однак не можуть слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

Відтак, суд першої інстанції прийняв до уваги те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою та крайнім заходом впливу на батьків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, у зв`язку з чим зробив правильний висновок про відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Отже, за конкретних обставин цієї справи колегія погоджується з висновком суду, що попередження щодо необхідності змінити ставлення до виховання синів під контролем органу опіки та піклування, є достатнім заходом впливу на відповідача.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду від 23 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 26 січня 2023 року.