КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року

м. Київ

справа №757/50587/16-ц

провадження №22-ц/824/3243/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська Олена Гаріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року у складі судді Матійчук Г.О.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська Олена Гаріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Оксана Олександрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Зоя Миколаївна про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 22 листопада 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що при подачі первісного позову ОСОБА_1 було сплачено судовий збір та надано докази відправлення іншим сторонам з описом відправлення. 05 травня 2021 року стороною позивача була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій, у порівнянні з уточненим позовом, вимоги збільшились лише на одну: «Стягнути з відповідачів на користь позивача всі судові витрати по справі», тобто за всі немайнові вимоги позивачем було сплачено судовий збір ще при подачі цивільного позову.

Проте, у зв`язку з тим, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року після відкриття провадження позовну заяву було залишено без руху та надано строк для сплати судового збору за чотири немайнові вимоги у розмірі 3 632 грн, позивач був вимушений повторно сплатити судовий збір.

Зауважує, що судовий збір було сплачено два рази (т. 2 а.с. 59, 245-245В) та всі збільшення позовних вимог направлялись сторонам, докази підтвердження направлення додавались до позовних заяв з описом відправлення (т. 2 а.с. 65-74, а.с. 210-215).

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

07 лютого 2023 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_4 , в якому остання просить відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що вона тимчасово перебуває у Республіці Молдова та має повернутися до Києва 21 лютого 2023 року.

Проте, вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки адвокатом Літвіновою О.Г. не долучено до клопотання жодних доказів її перебування за кордоном та неможливості з`явитися у судове засідання, окрім копій окремих аркушів паспорту, які не підтверджують зазначених нею обставин. Окрім того, саме ОСОБА_4 подала від імені та в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, а тому в першу чергу зацікавлена у розгляді справи.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного розгляду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності всіх учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції керувався положеннями статей 87, 352-355, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України та виходив того, що заява не відповідає вимогам пунктів 6, 7, 8, 9, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 усунуто недоліки позовної заяви лише частково шляхом надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 3 969,60 грн, тоді як в ухвалі від 17 січня 2022 року зазначено, що недоліки позовної заяви слід усунути шляхом подання до суду нової редакції позову з урахуванням усунених недоліків, зазначених в ухвалі, а також направити його копії відповідачу та третім особам, надати суду підтвердження про вручення заяви сторонам та сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що відповідно до статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами першою-другою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська О.Г., в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 11 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г., реєстровий номер №1151; стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі.

За подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн (т. 1 а.с. 2).

02 березня 2017 року адвокатом позивача Коржовою О.Г. направлено в суд змінену та доповнену позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська О.Г., в якій остання просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 11 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г., реєстровий номер №1151; витребувати з володіння відповідача ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ; стягнути з відповідачів на користь позивача всі витрати по справі.

За змінену та доповнену позовну заяву сплачено 6 995,16 грн (т. 1 а.с. 137).

17 жовтня 2018 року представником позивача ОСОБА_4 направлено до суду заяву про збільшення позовних вимог, спрямовану до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лішневська О.Г., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко О.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М.

У заяві про збільшення позовних вимог адвокат просила:

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 11 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лішневською О.Г., реєстровий номер №1151;

витребувати на користь ОСОБА_1 з володіння відповідача ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ;

скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 , номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 9996806, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 21992430 від 11 червня 2015 року, 13:24:14, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 9997744, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21994273 від 11 червня 2015 року, 14:05:19, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00;

скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18878231, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33729184 від 06 лютого 2017 року, 15:53:21.

За подану заяву про збільшення позовних вимог сплачено 2 114,40 грн (т. 2 а.с. 59).

До заяви також долучено докази направлення копії заяви сторонам по справі.

04 травня 2021 року адвокат Літвінова О.Г. в інтересах ОСОБА_1 подала в суд заяву про збільшення позовних вимог, в якій окрім вимог, зазначених у заяві про збільшення позовних вимог від 17 жовтня 2018 року, додала вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивача всіх судових витрат по справі.

До заяви долучені докази підтвердження відправлення позовної заяви з додатками іншим учасникам справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду від 01 вересня 2021 року прийнято подану заяву про збільшення позовних вимог, надано час для підготування відзиву та оголошено перерву.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року після повторного розподілу справи позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надану позивачеві строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Судом зазначено, що сторона позивача змінила предмет позову, оскільки доповнила новий позов додатковими вимогами, не змінюючи підставу позову.

Подана заява не відповідає вимогам пунктів 6, 7, 8, 9, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України.

Позивачем заявлено п`ять немайнових вимог, лише одна з яких оплачена судовим збором при поданні первісного позову.

Вказано, що позов слід викласти у новій редакції з урахуванням усунених недоліків, направити його копії відповідачу та третім особам, надати суду підтвердження про вручення заяви сторонам, сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру за 4 немайнові вимоги та надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Визначено, що судовий збір за 4 немайнові вимоги складає 3 632 грн, які необхідно сплатити позивачу.

12 вересня 2022 року адвокат позивача Літвінова О.Г. на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху надала суду докази сплати судового збору на суму 3 969,60 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав усунення позивачем недоліків не у повному обсязі, оскільки в ухвалі від 17 січня 2022 року зазначено, що недоліки позовної заяви слід усунути шляхом подання до суду нової редакції позову з урахуванням усунених недоліків, зазначених в ухвалі, а також направити його копії відповідачу та третім особам, надати суду підтвердження про вручення заяви сторонам та сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, надати суду документ, що підтверджує його сплату. Представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 усунуто недоліки лише шляхом надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 3 969,60 грн.

Відповідно до частини одинадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною тринадцятою статті 187 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Форма і зміст позовної заяви має відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 175 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, як установлено судом з матеріалів справи, стороною позивача останню редакцію позовної заяви з урахуванням збільшення позовних вимог подано 04 травня 2021 року, до якої долучено докази направлення копії такої заяви іншим учасникам справи та сплачено судовий збір та яку протокольною ухвалою Печерського районного суду від 01 вересня 2021 року прийнято до розгляду, визначено дату наступного судового засідання.

Отже, ще 01 вересня 2021 року Печерським районним судом м. Києва вирішено питання щодо відповідності закону поданої заяви про збільшення позовних вимог та прийнято її до розгляду.

Проте, після повторного автоматизованого розподілу справи ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року повторно відкрито провадження у справі та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.

Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) проведено лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutic v. Croatia», заява №48778/99, пункт 25).

Зокрема, у рішеннях у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29, вказано, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Отже, проаналізувавши підстави для залишення позовної заяви без руху та, як наслідок, залишення її без розгляду, предмет та підстави позову, а також доводи позивача, колегія суддів доходить висновку, що зазначені судом недоліки можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду, оцінені при вирішені справи по суті, проте не впливають на оцінку обставин, які стали підставою для відкриття провадження у справі.

При зверненні позивача до суду з позовною заявою та заявою про зміну предмета позову діяв цивільний процесуальний кодекс у редакціях 2016-2017 років, положеннями статті 119 якого не було передбачено викладення у позовній заяві відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Зміни до цивільного процесуального кодексу набули чинності 15 грудня 2017 року.

Після 15 грудня 2017 року сторона позивача подавала до суду лише заяви про збільшення позовних вимог, які були прийняті до розгляду судом та до яких вже не підлягали застосуванню положення статті 175 у новій редакції.

Окрім того, у матеріалах справи містяться докази оплати судового збору за всі позовні вимоги за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» у редакціях, чинних станом на дату подання відповідних заяв, також позивачем долучено до всіх заяв докази направлення сторонам по справі копій таких заяв.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (редакція 2016 року) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою підлягає сплаті судовий збір - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складало 551,20 грн.

Так, за вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу стороною позивача було сплачено судовий збір при зверненні з позовною заявою вперше у жовтні 2016 року у розмірі 551,21 грн (т. 1 а.с. 2).

За змістом пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (редакція 2017 року) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За вимогу про витребування майна сплачено судовий збір у квітні 2017 року у розмірі 6 995,16 грн (т. 1 а.с. 137), виходячи з вартості спірної квартири, визначеної у договорі купівлі-продажу - 699 516 грн.

За змістом пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (редакція 2018 року) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою підлягає сплаті судовий збір - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 704,80 грн.

За три немайнові вимоги про скасування реєстраційних записів у жовтні 2018 року сплачено 2 114,40 грн (704,80 * 3) (т. 2 а.с. 59).

Докази сплати судового збору та направлення іншим учасникам справи копії поданих заяв містяться у матеріалах справи.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції безпідставно застосував до заяви про збільшення позовних вимог положення статті 175 ЦПК України, тоді як позовну заяву було подано ще у 2016 році, не перевірив правильності сплати судового збору позивачем, залишив поза увагою, що при подачі заяв про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог стороною позивача у повному обсязі сплачувався судовий збір та долучалися докази направлення сторонам по справі копій поданих заяв.

Таким чином, зважаючи на те, що питання про відкриття провадження у справі було вирішено ще 01 листопада 2016 року, в подальшому, сторона позивача, скориставшись своїм процесуальним правом, зверталася до суду із заявами про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, які були прийняті до розгляду, судом вирішувались питання щодо забезпечення позову, скасування заходів забезпечення позову, щодо витребування доказів та призначення експертизи, розгляд справи триває понад шість років, колегія суддів уважає, що при залишення позовної заяви без руху після повторного розподілу справи суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму та безпідставно залишив без розгляду позовну заяву, порушивши право позивача на доступ до правосуддя та звернення до суду з позовом у передбачені законом строки.

Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

З вищенаведених підстав колегія суддів не погоджується з постановленою ухвалою та уважає, що відповідно до вимог статті 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «07» лютого 2023 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик