Справа № 467/240/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Розмеріци О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що 25 липня 2000 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договір № б/н купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Договір зареєстрований "Українською товарною біржею" за реєстраційним номером 92018 від 25 липня 2000 року без нотаріального посвідчення.

З часу укладення договору сторони здійснили всі необхідні дії щодо його виконання. Було сплачено кошти за купівлю будинку, та передано кошти відповідачу, останній в свою чергу передав ключі від будинку та звільнив проданий будинок від особистих речей. З того часу позивач з родиною користуються придбаним будинком. Жодних претензій після укладення договору купівлі-продажу будинку сторони один до одного не мають. Будинок зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації.

На даний час позивач позбавлений можливості оформити договір в нотаріальному порядку у зв`язку з лікавідацією біржі. Посилаючись на ці обставини, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10 березня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів з урахуванням принципів розумності, справедливості, виваженості та пропорційності, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Судом встановлено, що 25 липня 2000 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , було укладено договір № б/н купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Договір зареєстровано Українською товарною біржею в м. Южноукраїнськ за реєстраційним номером 92018 від 25 липня 2000 року (а.с. 3-5).

На момент укладення договору купівлі-продажу, сторони були членами біржі, що вказано в самому договорі. Зазначена біржова операція являла собою угоду купівлі-продажу нерухомого майна, допущену до обороту на товарній біржі.

Згідно реєстраційного напису на об`єкт нерухомого майна, які належать особам, Бюро технічної інвентаризації посвідчує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером № 241 від 28 липня 2000 року (а.с. 34 зворот).

Як встановлено судом, між сторонами була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачам нерухомого майна.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Положеннями ст. 42 ЦК УРСР 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної).

Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК України 1963 року.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною.

Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Згідно ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу").

Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.

На даний час біржа ліквідована як юридична особа, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору. За таких обставин позивач позбавлений можливості нотаріального посвідчення угоди.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов підлягає задоволенню.

За заявою представника позивача, судовий сбір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 25 липня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований Українською товарною біржею в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, реєстраційний номер 92018 від 25 липня 2000 року, за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова