Справа № 373/1688/22
Номер провадження 2/373/79/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 січня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Лебедя В.В.

за участю секретаря судових засідань Тітрової І.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 21 975 грн 94 коп., фактичних витрат в порядку регресу та 10 952 грн 40 коп. судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. та витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 9960 грн 00 коп.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 22.12.2017 між відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) укладено кредитний договір № 2268_0849 (надалі - «Кредитний договір»). Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу кредит у сумі 29 700,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 21.12.2020, а позичальник (відповідач) зобов`язаний повернути в передбачені кредитним договором строк кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.

Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 (надалі - «Договір страхування»), укладеного між ПAT «Державний ощадний банк України» та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити ПAT «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

З 08.10.2018 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту - в сумі 20 937,98 грн., проценти за користування кредитом в сумі 1 037,96 грн., а всього 21 975,94 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПAT «Державний ощадний банк України» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок.

За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від ПAT «Державний ощадний банк України», ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.

Платіжним дорученням № 11977 від 22.11.2019 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виплатило ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 21 975,94 грн.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму.

Між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021.

Відповідно до вищезгаданого договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п. 2.1, пп. 1.1.3).

Боржники - особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальників або третіх осіб по укладеному договору добровільного страхування кредитів (п.п. 1.1.1 Договору). Перелік боржників, до яких новий кредитор має права вимоги на визначену суму, зазначені в реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10026.12.18-4 від 04.06.2021.

Однак, станом на дату подання позовної заяви, відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу.

Враховуючи викладене, позивач за захистом своїх прав звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.11.2022 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 12.12.2022 розгляд справи ухвалено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 28.12.2022.

28.12.2022 розгляд справи відкладено до 23.01.2023, у зв`язку з неявкою відповідача.

Позивач та його представник адвокат Бартосевич Б.В. до суду не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про те, що позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення та просять розглянути справу без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі «Судова влада України», яке було розміщене 28.12.2022 та 23.01.2023. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач з опублікуванням оголошення про виклик вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких, заяв, клопотань на адресу суду не направив. Відзиву на позов не подав.

У відповідності до вимог п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2017 між відповідачем ОСОБА_2 та ПАТ «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) укладено кредитний договір № 2268_0849 (а.с. 7-13).

Відповідно до умов кредитного договору Банк надав відповідачеві кредит у сумі 29 700,00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 21.12.2020, а позичальник (відповідач) зобов`язаний повернути в передбачені кредитним договором строк кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.

Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин (а.с.17-21).

Як вказав позивач та що не спростував відповідач, з 08.10.2018 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість в розмірі 21 975 грн 94 коп.

Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку (а.с. 14-16).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПАТ «Державний ощадний банк України» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок.

За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від ПАТ «Державний ощадний банк України», ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування

Платіжним дорученням № 11977 від 22.11.2019 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» виплатило ПАТ «Державний ощадний банк України» страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 21 975,94 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму.

Між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021 (а.с. 24-35).

Відповідно до вищезгаданого договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п. 2.1, пп. 1.1.3).

З метою досудового врегулювання спору, позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10026.12.18-4 від 07.06.2021 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, що підтверджується фіскальним чеком (штрих-код 280), яка залишилася без задоволення.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

За приписами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статей 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

За приписами статей 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що у даному випадку мав місце страховий випадок, а саме неналежне виконання ОСОБА_2 кредитних зобов`язань перед ПАТ «Державний Ощадний банк України» за договором про споживчий кредит № 2268_0849 від 22.12.2017, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 21 975,94 грн., яка була відшкодована страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018.

Беручи до уваги, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» здійснило страхову виплату, а в подальшому до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 перейшло право вимоги щодо відшкодування фактичних витрат страхового випадку, вона набула право зворотної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

В клопотанні від 16.11.2022 представник позивача адвокат Бартосевич Б.В. ставить питання про стягнення з відповідача понесених судових витрат з оплати професійної правничої допомоги в розмірі 9960,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2021 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір про надання професійної правової допомоги, за умовами якого сторони домовилися, що розмір винагороди виконавця за надання професійної правничої допомоги клієнту становить 1200,00 грн. за одну годину надання правничої допомоги.

Згідно акту-розрахунку № 55/01-Б приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 24.01.2022 загальна вартість виконаних робіт становить 9960,00 грн. Вказану суму ФОП ОСОБА_1 сплатила адвокату Бартосевич Б.В., що підтверджується платіжним дорученням № 0.0..1 від 23.02.2022.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі№ 904/4507/18).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Касаційного Цивільного суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, від 02.11.2020 у справі № 922/3548/19 та від 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Зважаючи на те, що відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду не подано, правові підстави для самостійного зменшення розміру судових витрат у суду відсутні, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача заявлені позивачем до стягнення судові витрати у повному обсязі.

Крім того, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн, які в силу ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 10 952,40 грн, які складаються із судового збору в розмірі 992,40 грн. та витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 9960,00 грн.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) фактичних витрат в порядку регресу в розмірі 21 975 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 960 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп., а всього: 10 952 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ФОП ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ