Справа № 302/1141/22
Номер рядка звіту 43
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2023 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: Головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, та в якому позивач ОСОБА_1 просить стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000 грн, яка завдана вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги мотивував тим, що 15.11.2021 року, діючи таємно, умисно та за попередньою домовленістю групою осіб, розподіливши між собою ролі, відповідачі проникли на подвір`я його будинку та викрали у нього 12 акумуляторних батарей (WESTA - 720 A, VARTA - 680 A, VAIPER - 480 A, Z POWER - 700 A, HAGEN - 850 A, FORSE - 600 A, EUROSTAR, INCI AKU - 820 A, GRANIT - 140 A (2 штуки), ENERGY BOX - 480 A, FORSE - 55 A).

За вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по заволодінню його майном, було ухвалено 28.03.2022 року Воловецьким районним судом Закарпатської області вирок у справі №302/1404/21 (провадження №1-кп/936/32/2022) та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було визнано винними у вчинені злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та кожному із них призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з встановлення іспитового строку два роки (згідно положень ст.75 КК України). Даний вирок суду набрав законної сили 28.04.2022 року.

Позивач вказує, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні крадіжки наежного йому майна встановлена вироком суду у кримінальній справі №302/1404/21, який набрав законної сили, а тому дана обставина доказуванню не підлягає.

Проте, через вчинення вищевказаної крадіжки, позивач зазначає, що йому було заподіяно моральну шкоду, яку обгрунтовує тим, що він є інвалідом 3 групи, оскільки страждає на важку хворобу: розсіяний склероз, яка згідно Міжнародної класифікації хвороб МКХ-10 класифікується за кодом G-35 (копія медичної документації додається: форми ІПР інваліда №176 від 25.06.2020 року та №217 від 29.06.2022 року, довідки МСЕК серії 12 ААВ №386893 від 29.06.2022 року). А тому після виявлення факту пропажі його майна (в один момент зникло 12 акумуляторних батарей) він пережив сильний психоемоційний стрес, який, в свою чергу, спричинив загострення симптомів його хвороби. В його випадку це проявилося: сильним головним болем, слабкістю і загальною втомою, спазмами у м`язах, порушеннями кординації рухів, кульгавістю тощо. Через загострення хвороби (рецидив) він був змушений проходити курс відповідної медикаментозної терапії.

Крім того, як зазначає позивач, він тривалий час сильно нервував і перебував у стані неспокою, адже на його утриманні знаходяться троє неповнолітніх дітей. При цьому вищевказана хвороба сильно обмежила його працездатність, а тому через це він ніде не працює (за винятком невеликого підсобного господарства). Також позивач наголошує, це не перший випадок, коли його обкрадають.

З огляду на вищезазначене позивач вважає, що відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 12000 грн., спричинену через крадіжку його майна, яку відповідачі скоїли 15.11.2021 року.

Позивач вважає, що розмір даного відшкодування є розумним та співмірним з огляду на період загострення його хвороби, який тривав більше місяця, та негативні емоції, які ще довше переслідували його після скоєння даного кримінального правопорушення, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.12.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом, від сторін до суду не надходили.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Оленич Р.А. не з`явилися, проте позивачем подано до суду письмову заяву, в якій він просить розглянути справу без його участі та без участі його представника адвоката Оленич Р.А., заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, позивач просить позов задовольнити за наведеними у ньому підставами. Заяв, доповнень, клопотань не мають.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 повторно не з`явилася, про день та час його проведення була сповіщена судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду відповідачкою подано письмову заяву, в якій вона просить розглянути справу без її участі, проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує, позов визнає та проти його задоволення не заперечує, доповнень, клопотань, заяв немає.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явився, про день та час його проведення був сповіщений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується розписками в отриманні судової повістки (а.с.35.37), однак про причини неявки суду не повідомив, жодних документів на підтвердження поважності причин еявки суду не надано, відзив на позов відповідачем ОСОБА_3 не подано, враховуючи, що копію позовної заяви з додатками відповідач ОСОБА_3 отримав 03.02.2023 року (а.с.37).

Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи № 302/1141/22, матеріали кримінального провадження № 302/1404/21, витребувані з Воловецького районного суду Закарпатської області, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справ, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.03.2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та кожному з них призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Згідно положень ст.75 КК України ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на два роки. Даний вирок учасниками кримінального провадження не оскаржено та набрав законної сили 28.04.2022 року, кпія якого є в матералах справи (а.с. 4-6).

Також встановлено, що згідно вказаного вироку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідачів по даній справі, було визнано винуватими у тому, що 15.11.2021 біля 00:30 годин, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, умисно, таємно, групою осіб, за попередньою домовленістю між собою про заволодіння майном громадянина ОСОБА_1 для подальшої його реалізації з метою збагачення, на автомобілі марки "ВАЗ" моделі "21063" д.н.з. НОМЕР_1 виїхали з вулиці Промислової, що в смт.Міжгір`я Хустського району Закарпатської області до подвір`я будинку АДРЕСА_1 - місця проживання ОСОБА_1 , де розподіливши між собою ролі, ОСОБА_3 залишився в автомобілі на узбіччі центральної дороги та вів спостереження, щоб не бути виявленими сторонніми громадянами, а ОСОБА_2 , шляхом вільного доступу, проникла на подвір`я ОСОБА_1 та з-під хліва винесла на вулицю бувших у використанні 12 акумуляторних батарей: WESTA-720 A, VARTA-680 A, VAIPER-480 A, Z POWER-700 A, HAGEN-850 A, FORSE- 600A, EUROSTAR, INCI AKU- 820 A, GRANIT-140 A 2 штуки, ENERGY BOX- 480А, FORSE-55 A, які вдвох з ОСОБА_3 склали у автомобіль та поїхали за місцями свого проживання АДРЕСА_2 .

Після цього, маючи на меті довести свої наміри з реалізації викрадених акумуляторних батарей до кінця, 16.11.2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вказаному вище автомобілі з викраденими від ОСОБА_1 акумуляторними батареями поїхали в напрямку м.Хуст Закарпатської області, де в с.Вучкове Хустського району Закарпатської області були затримані працівниками відділення поліції №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, в ході чого у них було вилучено викрадене майно.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 умисно, за попередньою змовою групою осіб заволоділи дванадцятьма акумуляторними батареями бувшими у використанні, загальна вартість яких у відповідності до висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 18.11.2021 року, становить 2181 гривень 45 копійок, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_1 на вказану суму.

Як вбачається з вищевказаного вироку суду, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому зпасіданні встановлені фактичні обставини та вину у пред`явленому обвинуваченні визнали повністю.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 9 частини першої статті 16 ЦК України встановлено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Так, пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша ст.1168 ЦК України).

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 1 ст.1168 ЦК України визначено, що завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п.5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Як встановлено судом, в ході судового розгляду кримінального провадження, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнали свою винуватість у викраденні майна потерпілого ОСОБА_1 у виді дванадцяти акумуляторних батарей та заподіянні йому матеріальної шкоди в розмірі 2181,45 грн. та погодилися із встановленими органом досудового розслідування фактичними обставинами та розглядом обвинувального акту судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю Ш групи, загальне захворювання, безстроково, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 386893 від 29.06.2022 року, перебуває на диспансерному обліку у лікаря невропатолога та за висновком про умови та характер працю ОСОБА_1 протипоказана робота з фізичним навантаженням та тривалою ходьбою (а.с.10).

Позивачу ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому що, позивач (потерпілий у крмінальному провадженні) пережив сильний психоемоційний стрес, який спричинив загострення симптомів його хвороби, що виразилося у головному болі, слабкості, загальній втомі спазмами у м`язах, порушенням кординації рухів, кульгавістю, тощо. Через загострення хвороби (рецидив) потерпілий ОСОБА_1 був змушений проходити курс відповідної медикаментозної терапії, що підтверджується наданою медичною документацією до експертної справи інваліда за № 845/16 від 25.06.2020 року, № 1078/14 від 29.06.2022 року (а.с.8.9).

Крім того, як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач ОСОБА_1 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується посвідченям батьків багатодітної сім`ї, виданим Міжгрською РДА від 06.02.2012 року, а саме на утриманні позивача знаходяться: ОСОБА_4 , 2007 року народження, ОСОБА_5 , 2008 року народження та ОСОБА_6 , 2010 року народження (а.с.12).

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що з урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань та їх негативних наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, розмір стягнення моральної шкоди із відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача слід визначити у загальному розмірі 12000 гривен, які слід стягнути з відповідачі у солідарному порядку.

Відповідно до частини першої статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За змістом зазначеної норми закону спільною вважається шкода як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб. При цьому не обов`язково, щоб дії або бездіяльність, які завдали шкоди іншим особам, співпадали за часом. Це правило поширюється на випадки, коли неможливо встановити, яка дія та в якій мірі спричинила настання такого наслідку.

При цьому у заподіянні шкоди спільними діями має місце єдність дій заподіювачів, яка полягає у такому їх взаємозв`язку, при якому виключення хоча би однієї із цих дій із комплексу діянь співзаподіювачів не призводить до виникнення спільного шкідливого результату. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини (постанова Верховного Суду від 04 березня 2020 року № 641/3547/17).

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

У зв`язку з чим, суд розцінює дії відповідачів взаємопов`язаними, сукупними діями та діями з єдністю наміру, а тому вони мають нести солідарну відповідальність перед потерпілою.

Відповідно до ст.ст.12,76,77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, вирішуючи заявлений позивачем ОСОБА_1 позов про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу страждань, які поніс потерпілий ОСОБА_1 внаслідок протиправних злочинних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , винуватість яких доведена вироком суду, що набрав законної сили та заподіяна відповідачами моральна шкода виразилася у душевних стражданнях потерпілого, його морально-психологічних хвилюваннях, пов`язаних з порушенням його права власності, а також зміни його нормального ритму життя, у зв`язку з чим він вимушений був звертатися до органів поліції та суду, витрачати свій власний час для вирішення питань захисту його законних прав та охороняємих законом інтересів. Тому, виходячи з глибини, тривалості та обсягу фізичних та душевних страждань, з урахуванням тих обставин, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання. безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ № 386893 від 29.06.2022 року (а.с.10), страждає рядом захворювань, також на його утриманні знаходяться неповнолітні діти, що підтверджується посвідченям багатодітної сім`ї, виданим 06.02.2012 року (а.с.12), а також з урахуванням принципів розумності та справедливості, у відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України та наявними у матеріалах справи документами, наданими на обґрунтування заявленого позову, суд вважає необхідним заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, задовольнити у повному обсязі, в сумі 12000 грн. Інших доказів на обґрунтування заперечень проти заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, відповідачами в ході судового розгляду даної справи не надано та в суді не доведено.

Отже, виходячи з аналізу матеріалів справи, встановлених обставин та норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а саме: відшкодування моральної шкоди в сумі 12000 грн, що підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно з пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Разом із тим, відповідно до п. 6 цієї ж частини статті передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих унаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання.

Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної чи моральної), завданої в результаті заподіяння тілесних ушкоджень або смерті, незалежно від того, настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом. Тобто, цивільні позивачі у кримінальному провадженні звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Ця практика повністю узгоджується з рішенням об`єднаної палати від 23 січня 2019 року, винесеним у справі № 187/291/17, де зазначено, що главою 8 КПК України врегульовано питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні, яке суд вирішує під час постановлення вироку.

Отже, з відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, в дольовому порядку - у рівних частинах - по 496,20 грн. з кожного відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 1, 11, 16,22,23, 541, 1167, 1168, 1177, 1192, 1195 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) - моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, в сумі 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі - 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко