Справа № 622/47/22
Провадження № 2/529/82/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Петренко Л.Є.,

за участю секретаря Звягольської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , 24.01.2022 звернулась до Золочівського районного суду Харківської області в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 201 637 грн. основного боргу та 3% річних що становлять 3,64 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що 30.07.2020 між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено письмовий договір позики, який посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Кійко Н.Г. та зареєстрованого за реєстровим номером 1054.

За даним договором позики відповідач ОСОБА_2 отримала від позивачки ОСОБА_1 у позику грошові кошти у розмірі 230 000 грн 00 коп. Позику відповідач зобов`язалась повернути у строк до 31.12.2021. Згідно укладеного між сторонами договору позики, зокрема п.7 вбачається, що в разі прострочення виконання зобов`язання відповідач має сплатити ОСОБА_1 окрім основної суми боргу 3% річних від простроченої суми. На момент укладення між сторонами договору позики, відповідач ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, тому на укладення такого, свою письмову згоду надав чоловік відповідача ОСОБА_3

07.10.2020 в рахунок повернення позики, відповідачем ОСОБА_2 повернуто ОСОБА_1 1 000 доларів США, що становило 28 363 грн. (за курсом НБУ на момент повернення). Решту суми у визначений договором строк відповідач грошові кошти їй не повернула, а неодноразові вимоги стосовно повернення боргу ігнорувала.

Отже, таким чином заборгованість відповідачки перед нею становить за договором позики 201 367 грн., а також 3% річних 3,64 грн, яку позивачка просить стягнути з останньої на її користь та понесені нею судові витрати.

07.02.2022 ухвалою судді Золочівського районного суду Харківської області відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

23.02.2022 ухвалою Золочівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

19.09.2022 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоча неодноразово викликалась за адресою її реєстрації. Ухвалу про відкриття провадження та копію позову з додатками до нього отримала 12.02.2022, що вбачається з поштового повідомлення, яке знаходиться у матеріалах справи (а.с.27) В подальшому поштові конверти повернуті без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання». Крім того. про розгляд справи ОСОБА_2 повідомлена згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала.

Також, відповідач ОСОБА_2 повідомлялась про дату та час розгляду справи шляхом передання телефонограми на її мобільний номер телефону.

З огляду на те що сторони у справі в судове засідання не з`явились, суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України ).

Судом встановлено, що 30.07.2020 між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_2 як позичальником, укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Кійко Н.Г., реєстровий № 1054, що вбачається з наявного у матеріалах справи оригінала вказаного договору, який був наданий позивачем ОСОБА_1 на виконання ухвали суду.

Відповідно до п. 1 договору позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 230 000 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів не пізніше 31.12.2021. Сума позики отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання цього договору у повному обсязі.

Оригінал вказаного договору був оглянутий під час розгляду справи. При цьому відповідачем договір позики не оспорювався.

Доказів про повернення повної суми коштів позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 до суду не подано.

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 у своєму позові зазначила, що 07.10.2020 в рахунок повернення позики відповідачкою ОСОБА_2 їй було передано 1 000 доларів США, що становить 28 363 за курсом НБУ, на момент передачі коштів. Тобто, сума боргу за договором позики відповідачки перед позивачкою становить 201 637 грн.

Згідно з частиною першою статті 1049, частиною першою статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №544/147/17 зроблено щодо застосування ст.. 545 ЦК України і вказано, що у ч. 3 ст.545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.

Отже враховуючи те, що у позивача ОСОБА_1 наявний оригінал договору позики і відповідачем належними доказами не доведено повернення позики позивачу в повному розмір, суд приходить до висновку про те, що боргове зобов`язання не виконано, а отже наявні правові підстави для стягнення суми боргу з відповідача відповідно до заявлених вимог.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивачки 3 % річних суд виходить з наступного.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з огляду на те, що відповідачкою порушено грошове зобов`язання з повернення заборгованості за договором позики у позивачки виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляд стягнення 3% річних, сума яких згідно розрахунку останньої становить 3,64 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору за подану позовну заяву в розмірі 2016 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 30.07.2020 в сумі 201 637 грн. та 3 % річних в розмірі 3 грн. 64 коп., а всього 201 640 (двісті одна тисяча шістсот сорок) грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2016 (дві тисячі шістнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуюча: Л.Є. Петренко