Номер провадження: 2/522/1374/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення,

В С Т А Н О В И В:

До суду 25.08.2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у якому просив визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житлом, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Його мати, ОСОБА_6 була відповідальним квартиронаймачем зазначеної квартири, загальною площею 39,25кв.м., яка є комунальною власністю і належить територіальній громаді м. Одеси. ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_6 , з якій він проживав у зазначеній квартирі, померла. Відповідно до розпорядження Виконкому Приморської районної ради народних депутатів №228 від 15.03.1988 року на підставі рішення Виконкому Приморської районної ради народних депутатів №140 від 04.03.1988 року на ім`я ОСОБА_6 було відкрито особовий рахунок на зайняту нею площу, яка складається з двох кімнат площею 25,7кв.м. по АДРЕСА_2 , склад сім`ї - дві особи. 24.12.2019 року був укладений договір найму житла, за яким Приморська районна адміністрація ОМР (наймодавець) надає наймачу ОСОБА_6 у користування квартиру АДРЕСА_1 . Також, згідно зазначеного договору наймодавець надає наймачу та членам його сім`ї, а саме ОСОБА_1 право користування зазначеною квартирою. Відповідно до відомостей №К-1-193250-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 16.09.2020 року у спірній квартирі зареєстровані такі особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Позивач у позові також зазначив, що відповідачі по справі ОСОБА_7 та ОСОБА_3 протягом тривалого часу, а саме понад 14 років не проживають у спірній квартирі, що підтверджується Актом про не проживання від 02.04.2021 року, який підписаний та завірений сусідами прилеглих квартир та начальником КП ЖСК «Фонтанський». Відповідачі також не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несуть інших витрат по утриманню квартири.

Матеріали позову суддя отримала 26.08.2021 року.

До суду 09.09.2021 року надійшли відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідачів.

Ухвалою суду від 14.09.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 25.10.2021 року.

04.10.2021 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення, у якому просили усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 житлом, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перепон ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 , а також стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у спірній квартирі зареєстровано троє осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідач по зустрічному позову ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 . Вони обидва є дітьми померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , основного наймача спірного житла. Чоловік померлої ОСОБА_6 та батько ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ОСОБА_8 помер у 1972 році. Позивач по зустрічному позову ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 . Спірна квартира не приватизована, є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, ізольована, загальною площею 39,25кв.м., складається з двох прохідних житлових кімнат, площею 25,70кв.м. Згідно з розпорядженням Виконкому Приморської районної ради народних депутатів №228 від 15.03.1988 року було відкрито особовий рахунок на спірну квартиру АДРЕСА_1 , на двох осіб, а саме на ОСОБА_6 та ОСОБА_2 24.12.2019 року був укладений договір найму житла, за яким Приморська районна адміністрація ОМР (наймодавець) надає наймачу ОСОБА_6 у користування квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 від народження проживав і був зареєстрований тільки у спірному житлі. Спірна квартира все життя була їх постійним єдиним місцем проживання, іншого житла у них немає, і інтересу до спірного житла не втратили. Зараз вони змушені тимчасово проживати у знайомих, родичів, орендувати інше житло. ОСОБА_1 багато років не хотів щоб вони мешкали в спірному житлі та чинив їм перепони в проживанні. Він постійно підбурював нині покійну матір, яка була основним наймачем квартири ворогувати з ними, виганяти та виселяти їх з квартири. Коли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали в спірному житлі та займали кімнату площею 13,2 кв.м., відповідач по зустрічному позову відключив проведену до кімнати електроенергію, воду та опалення, забарикадував двері до кімнати, в якій він мешкав з матір`ю, щоб у них не було можливості проходити через їх кімнату та щоб вони не мали змоги користуватись санвузлом та кухнею загального користування. Також, зазначають, що неодноразово їх виселяли фізично та звертались до суду про наше виселення. Вказане підтверджується рішеннями Приморського райсуду м. Одеси від 15.05.2001 року, 09.10.2013 року та 07.10.2014 року. В березні 2017 року ОСОБА_1 зі своїми друзями жорстоко побив ОСОБА_3 , наніс йому пошкодження голови сокирою, від чого останній ледь не загинув (за даним фактом було розпочато кримінальне провадження за номером 00009/1 від 30.03.2017 року). Згодом ОСОБА_1 встановив в дверях спірної квартири нові замки, а ключі від дверей не дав. У березні 2018 року ОСОБА_1 з сусідом ОСОБА_9 поставив у дворі ворота з кодовим замком і з тих пір немає змоги зайти до під`їзду чи двору, навіть щоб забрати речі, які необхідні для повсякденного користування. Вони неодноразово робили спроби повернутися до свого постійного місця проживання, які з вини ОСОБА_1 не дали позитивних результатів. Вони неодноразово просили ОСОБА_1 вирішити багаторічний житловий спір, а саме - розділити спільне житло (навіть звертались до суду з відповідним позовом), або ж приватизувати житлову площу для її подальшого розміну чи розділу. На всі їх звернення та телефоні дзвінки ОСОБА_1 не відповідає, двері воріт не відкриває. У зв`язку з цим на сьогодні у них немає можливості користуватись своїм житлом. Звернення з цього приводу до Шевченківського ВП Приморського РВ в м. Одесі ГУНП в Одеській області ні до чого не призводять.

У підготовче засідання призначене на 25.10.2021 року з`явилася представник відповідачів (по первісному позову) ОСОБА_10 , надала суду свідоцтво про розірвання шлюбу, зазначивши, що відповідачка змінила прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 ». Просила суд прийняти зустрічний позов та об`єднати його з первісним позовом. Також надала суду заяву, в якій просила викликати у судове засідання та допросити у якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_2 , та клопотання про долучення доказів.

Також у підготовче засідання з`явився ОСОБА_1 та адвокат Гордієнко А.З., не заперечували проти зміни прізвища позивачки та проти прийняття зустрічного позову. Представник позивача просила відкласти розгляд справи для надання заперечень на зустрічну позовну заяву. Також просила долучити до матеріалів справи рішення Виконавчого комітету Приморської районної Ради народних депутатів та рішення суду від 15.05.2001 року. Не заперечувала проти виклику у судове засідання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , стосовно інших заперечувала.

Протокольною ухвалою суду за згодою учасників справи замінив прізвище відповідачки з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , згідно свідоцтва про розірвання шлюбу. Задовольнив клопотання представника відповідачів та згідно ст.ст.2-5, 42, 43, 48, 49, 197, 193 ЦПК України, також прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та вселення до спільного розгляду з первісним позовом, оскільки предмет позову та сторони одні і ті ж самі та взаємопов`язані. Також задовольнив клопотання представника відповідачів та долучив до справи докази, та викликав до суду в якості свідків ОСОБА_2 (за згодою), ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Розгляд справи відкладено на 15.11.2021 року.

25.10.2021 року представник ОСОБА_1 надала суду клопотання про долучення доказів.

У підготовче засідання призначене на 15.11.2021 року з`явилася представник позивача ОСОБА_17 , позов підтримав, зустрічний позов не визнав, підтримав клопотання від 25.10.2021 року про долучення доказів. Щодо приєднання документів з ВП №5 заперечував. Просив продовжити підготовче засідання для надання письмових заперечень.

Представник відповідачів ОСОБА_10 позов не визнала, зустрічний позов підтримала, питання щодо долучення доказів залишила на розсуд суду. Просила долучити до матеріалів справи відповідь на запит та протоколи з ВП №5. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті не заперечувала.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача та долучив до матеріалів справи копію рішення ВК від 04.03.1988 року. Задовольнив клопотання представника відповідачів та долучив до матеріалів справи відповідь ВП №5 від 08.11.2021 року та копії протоколів. Задовольнив клопотання представника відповідача за зустрічним позовом, встановив строк на подачу відзиву 7 днів та відклав розгляд справи на 06.12.2021 року.

18.11.2021 року представник ОСОБА_1 надав суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просив у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування якого зазначено, що як випливає із зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 разом з сином ОСОБА_3 проживають за іншої адресою, а саме: АДРЕСА_3 . Вселення ОСОБА_7 та ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 , передбачає в собі визнання права на користування даним житловим приміщенням. Однак, відповідно статті 65 ЖК УРСР, за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Крім того, подання заяв до органів поліції, на які посилаються ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , саме по собі не підтверджує той факт, що відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 якимось чином перешкоджає позивачам вселитися та проживати у вищевказаній квартирі. Також у відзиві зазначають, що стосовно твердження позивачів (за зустрічним позовом) щодо встановлення ОСОБА_1 воріт з кодовим замком, слід зазначити, що дійсно були встановленні ворота на вході у подвір`я сумісними зусиллями мешканців будинку в цілях забезпечення безпеки їх майна, про що мешканцями будинку був складений акт та проінформовано керівництво Приморської РА. Квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат відповідно площею 13кв.м., 13.20 кв.м. Виходячи із розміру житлової площі спірної квартири - 26.2кв.м. на кожного з зареєстрованих в ній осіб приходиться по 8.73кв.м. (26,2кв.м /3 особи). У зв`язку з чим, вважають, що вселенння ОСОБА_7 та ОСОБА_3 призведе до порушень житлових прав, з урахуванням того, що на кожного з проживаючих буде приходитися менше 13.65 кв.м. жилої площі на одну особу. Подальше сумісне життя в одній квартирі з відповідачами (за первісним позовом) неможливе з огляду на те, що під час візитів ОСОБА_3 , останнім провокувались конфліктні ситуації та завдавались фізичні ушкодження. А оскільки між ним та позивачами протягом багатьох років склалися неприязні взаємовідносини, позивачі тривалий час там вже не проживають та не сплачують житлово-комунальні послуги, мають постійне місце проживання в іншому січці, то позовні вимоги про вселення не підлягають задоволенню.

06.12.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначено наступне. В відзиві ОСОБА_1 на зустрічний позов зазначено, що адреса їх мешкання с. Мирне Одеської області, тому це є їх постійне місце мешкання, що не відповідає дійсності. В зустрічному позову ця адреса вказана як тимчасове мешкання. Також у відзиві ОСОБА_1 зазначено, що звернення до органів поліції на які вони посилаються самі по собі не підтверджують той факт, що ОСОБА_1 якимось чином перешкоджає ним вселятися та проживати в спірному житлі. Встановлення воріт до будинку з кодовим замком мало на меті тільки забезпечення безпеки майна мешканців будинку. Вказане також не відповідає дійсності. Ними до матеріалів справи долучені не тільки копії їх звернень різними датами (що говорить про те, що їх проблеми не усуваються з часом, а тільки наростають) до органів поліції, та також відповіді на їх звернення різними датами, які підтверджують написане в заявах. Тобто, всі письмові докази є належними, допустимими та достовірними доказами того, що вони не проживають в спірній квартирі з поважної причини, а саме внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_1 , який своїми діями створив загрозу їх здоров`ю та життю. Стосовно доводів ОСОБА_1 про порушення його житлових умов при вселенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до спірного житла, оскільки кожному дістанеться менш ніж 13,65кв.м. житлової площі, зазначають, що вказаний розмір житлової площі повинен дотримуватись при наданні (передачі) громадянам житла відповідними органами, які здійснюють поліпшення житлових умов.

У підготовче засідання призначене на 06.12.2021 року з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_17 , просив прийняти відзив на зустрічний позов, не заперечував проти прийняття відповіді на відзив за зустрічним позовом. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті не заперечувала.

У підготовче засідання також з`явилася представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 , просила долучити до матеріалів справи відповідь на відзив, також просила долучити до матеріалів справи рішення ВК від 04.03.1988 рік з супровідним листом. Проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті не заперечувала.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представників сторін та прийняв відзив на зустрічний позов та відповідь на відзив. Задовольнив клопотання представника позивача та приєднав до матеріалів справи супровідний лист з архіву ОМР та засвідчену копію рішення від 04.03.1988 року

Ухвалою суду від 06.12.2021 року було закрито підготовче засідання за первісним позовом та за зустрічним позовом та справу призначено до судового розгляду на 09.02.2022 року.

06.12.2021 року від представника позивачів (за зустрічним позовом) - ОСОБА_10 надана заява про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. Згідно розписки, ОСОБА_10 ознайомилась з матеріалами справи 06.12.2021 року.

У судове засідання призначене на 09.02.2022 року з`явився позивач (за первісним позовом) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_17 , а також представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 . Представник ОСОБА_10 просила долучити до матеріалів справи схему до будинку АДРЕСА_4 . Позивач (за первісним позовом) ОСОБА_1 та його представник заперечували відносно долучення до матеріалів справи схеми до будинку АДРЕСА_4 .

Суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 у зв`язку з пропуском строку та не засвідченням схеми належним чином.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що відповідачі за первісним позовом у спірній квартирі не проживають з 2010 року. Ця квартира матері, та вона не приватизована. Зазначив, що ОСОБА_3 (син ОСОБА_2 ) його бив та він через ОСОБА_18 багато разів лежав у лікарні. Зараз там зареєстровані він та відчим. Відповідачка ОСОБА_2 це сестра. Мати була отруєна дочкою, вона її вбивала, були суди, та вони з матірю постійно перебували у судах, а він у лікарнях. Мати завжди була проти своєї дочки. Відповідачі постійно крали світ, воду. ОСОБА_2 ніколи не платила за комунальні послуги. Де відповідачі зараз проживають не знає. Він замки не замінював. Ворота встановили сусіди законним шляхом. З 1998 року в спірній квартирі проживали він та мати, а відповідачка ОСОБА_2 з`явилась в 1990 році. Останні 10 років мати хворіла, відповідачка ніякої участі по догляду за нею не приймала.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 просила відкласти розгляд справи через участь її у іншому судовому засіданні.

Суд протокольною ухвалою задовольним клопотання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 . Розгляд справи відкладено на 23.03.2022 року.

В судове засідання 23.03.2022 року сторони не прибули, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 12.05.2022 року.

10.05.2022 року від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 12.05.2022 року.

В судове засідання 12.05.2022 року сторони не прибули, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 16.06.2022 року.

15.06.2022 року від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 16.06.2022 року.

В судове засідання 16.06.2022 року сторони не прибули, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 25.08.2022 року.

В судове засідання 25.08.2022 року з`явились позивач (за первісним позовом) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_17 , представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 , а також свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 .

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 позов ОСОБА_1 не визнала, просила у задоволенні його відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що знає ОСОБА_2 з 1980 року. В березні 2018 вона проводжала своїх гостей на залізничному вокзалі в м. Одесі та випадково зустріла там ОСОБА_2 , від якої дізналась, що вона ночує на залізничному вокзалі третій день, так як її брат - ОСОБА_1 вигнав її з квартири, поміняв замки та встановив перед під`їздом металеві ворота з замком, щоб вона не могла потрапити в свою квартиру та у двір і тепер у неї немає до неї доступу, там залишились всі її речі. Свідок тоді забрала її до себе додому переночувати. Де вона деякий час проживала. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що брат знущався з неї, сокирою ударив по голові її сина ОСОБА_19 , погрожує і їй , у зв`язку з тим, що вони там проживають, а іншого житла вони не мають.. До їх кімнати відрізав електрику, воду та опалення. Біля року ОСОБА_2 жила у неї вдома, потім вийняла житло, спочатку по АДРЕСА_5 , де мешкає з господинею квартири в одній кімнаті. З 2018 року вона неодноразово возила ОСОБА_2 на своєму автомобілі до її квартири по АДРЕСА_4 , де вона зустрічалася зі своєю матір`ю. при цьому вони відвозили матері сумки з продуктами та ОСОБА_2 також давала їй гроші, в тому числі і для оплати комунальних платежів. Мати скаржилась ОСОБА_2 на свого сина - ОСОБА_1 , який забирав у неї пенсію і навіть отримував її замість неї. Іноді мати до ОСОБА_2 не виходила, тоді та передавала гроші та продукти через сусідку з сусіднього будинку, яка завжди сиділа біля парадної на лавці і розповідала їм новини про матір. Зайти до спірної квартири у ОСОБА_2 не було можливості, оскільки перед парадною були встановлені металеві ворота. Щоб мати вийшла до неї, ОСОБА_2 стукала в вікно на першому поверсі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що є сусідом сторін по справі, мешкає в квартирі АДРЕСА_6 з 2001 року. Характеризує ОСОБА_1 як агресивну, неадекватну людину. ОСОБА_1 чомусь вважає себе хазяїном двору, встановив металеві ворота, які закривають вхід як до квартири самого ОСОБА_1 так і до громадського туалету та до художньої майстерні, що знаходились раніше у дворі. Окрім ОСОБА_1 цими воротами ніхто не користується і не може користуватися. Ворота стоять і сьогодні. В квартиру АДРЕСА_7 можна попасти тільки через встановлені ОСОБА_1 ворота, іншого доступу до квартири немає. Мати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 працювала у них у дворі двірником. Квартира ОСОБА_12 знаходиться в окремому флігелі. ОСОБА_4 проживала з чоловіком та сином в одній квартирі, але в окремій кімнаті від брата та матері. Вони були в поганих відносинах з братом ОСОБА_1 . Свідок неодноразово чув крики ОСОБА_4 , часто було чути їх квартири сварки, скандали, після чого до них приїздила карета швидкої допомоги, приходили працівники поліції, які проводили опитування сусідів. Свідок знає, що ОСОБА_1 наносив тяжкі тілесні пошкодження своєму племіннику сину ОСОБА_4 ОСОБА_3 . ОСОБА_4 та її син покинули квартиру не по своїй волі, ОСОБА_1 в їх відсутність поміняв замки до квартири та встановив металеві ворота з замками. ОСОБА_4 та її син не проживають в спірній квартирі з 2018 року через конфлікт з ОСОБА_1 , який не пускає їх до квартири. Однак декілька разів на місяць ОСОБА_4 завжди приходила до їх двору, він бачив її з матір`ю у дворі. Свої особисті речі ОСОБА_4 та її син не вивозили. Свідок знає сусіда по будинку ОСОБА_20 з квартири АДРЕСА_8 , який переїхав в квартиру АДРЕСА_8 з половиною-чотири роки тому. Сусідів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 свідок не знає, так як немає таких сусідів в їх будинку.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 пояснила, що з братом ОСОБА_1 у неї погані відносини, так як він вигнав її з сином з квартири на вулицю, а щоб не допустити в квартиру встановив металеві ворота до входу в під`їзд і у неї не було змоги навіть забрати свої особисті речі. Біля року вона проживала у знайомої ОСОБА_16 , потім знімала кімнати чи кути в кімнатах в м. Одесі. Її син ОСОБА_3 також винаймав житло. Зараз він знаходиться на службі в ЗСУ. В 1994 році ОСОБА_1 повернувся з армії в спірну квартиру, де вона мешкала з сім`єю, і запропонував їм залишити квартиру. Вони відмовились. Тоді ОСОБА_1 почав робити їм різного роду неприємності. Так, у 1995 році він заблокував вихід з кімнати, де мешкала її сім`я, в кімнату, де жив він з матір`ю, чим позбавив їх доступу до комунальних зручностей (кухня та санвузол), а також поміняв замки на вхідних дверях квартири. У зв`язку з чим її колишній чоловік ОСОБА_23 на місці вікна пробив двері в під`їзд. Потім ОСОБА_1 відрізав їм світло, газ, воду та опалення, які надходили до їх кімнати. З чоловіком розійшлись. Погрожував, застосовував силу, сина ( ОСОБА_3 ) ударив сокирою по голові. В березні 2018 року ОСОБА_1 встановив металеві ворота до під`їзду, тим самим позбавив доступу її сім`ї в квартиру і вони більше не могли попасти до своєї кімнати в квартирі. Ворота перекривають вхід тільки до їх квартири. Вказані ворота стоять і сьогодні. Другого входу до їх помешкання не існує, тільки через встановлені ворота. Там залишились їх речі, документи, гроші тощо. Вона неодноразово зверталась за допомогою про вселення в спірну квартиру, зі скаргами на ОСОБА_1 в різні установи (міліція, прокуратура, депутатів). Сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_24 з квартири АДРЕСА_8 не знає, так як в вказану квартиру вони переїхали тільки на початку 2018 року. Сусідів ОСОБА_21 та ОСОБА_22 не знає, так як таких сусідів не існує. До спірної квартири вона ніколи не втрачала інтересу, вважає її своїм постійним місцем проживання, часто приходила до свого помешкання, маючи намір туди потрапити, однак її туди не пускали. Бачилась з матір`ю, яка завжди жалілась на сина ОСОБА_1 , привозила їй продукти та давала гроші, в тому числі і для оплати комунальних потреб.

Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання ОСОБА_10 про виклик інших свідків та оголосити перерву по справі до 19.10.2022 року.

03.10.2022 року від позивача (за первісним позовом) ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про допит свідків, а саме ОСОБА_25 , ОСОБА_9 та ОСОБА_26

18.10.2022 року від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 19.10.2022 року, оскільки недопитані свідки по справі ще не повернулись в Україну з-за кордону, куди виїхали в зв`язку з війною.

В судове засідання 19.10.2022 року сторони не прибули, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 30.11.2022 року.

29.11.2022 року від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 30.11.2022 року, оскільки недопитані свідки по справі ще не повернулись в Україну з-за кордону, куди виїхали в зв`язку з збройною агресією РФ.

Судове засідання призначене на 30.11.2022 року було відкладено на 18.01.2023 року у зв`язку з відсутністю електроенергії.

17.01.2023 року від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 надійшла заява про відкладення розгляду справи, призначеного на 18.01.2023 року, оскільки недопитані свідки по справі ще не повернулись в Україну з-за кордону, куди виїхали в зв`язку з війною.

В судове засідання 18.01.2023 року з`явились позивач (за первісним позовом) ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_17 , від представника відповідачів (за первісним позовом) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 в матеріалах справи міститься заява про відкладення розгляду справи.

У судовому засідання суд оголосив заяву ОСОБА_10 від 17.01.2023 року про відкладення розгляду справу у зв`язку з відсутністю свідків в Україні. Позивач пояснив, що хотів би почути пояснення свідків.

Суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання позивача (за первісним позовом) ОСОБА_1 , поданого 03.10.2022 року про допит свідків: ОСОБА_25 , ОСОБА_9 та ОСОБА_26 та роз`яснив, що право на подання клопотання про виклик свідків необхідно реалізувати на стадії підготовчого засідання, проте таке клопотання позивача було подано лише 03.10.2022 року, тобто після закриття підготовчого засідання і дачі сторонами пояснень по суті. У зв`язку з неявкою представника відповідачів (за первісним позовом) ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а, по справі оголошено перерву до 02.03.2023 року, з метою їх виклику їх ще раз у судове засідання.

В судове засідання 02.03.2023 року з`явились представник позивача (за первісним позовом) ОСОБА_1 - ОСОБА_17 , та представник відповідачів (за первісним позовом) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_10 . У судовому засіданні на обговорення учасників процесу було поставлено питання про можливість проведення засідання у відсутності свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Представник позивача (за первісним позовом) ОСОБА_17 та представник відповідачів (за первісним позовом) ОСОБА_10 не заперечували.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати за згодою сторін на місці ухвалив продовжити розгляд справи без виклику свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Представник відповідачів (за первісним позовом) ОСОБА_10 у судовому засіданні просила долучити до матеріалів справи довідку та витяг із наказу про перебування відповідача ОСОБА_3 на військовій службі, призваний по мобілізації з 23.12.2022 року, тому просить слухати справу без його участі, зупинення провадження не потрібно. Представник позивача (за первісним позовом) ОСОБА_17 не заперечував.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати за згодою сторін на місці ухвалив задовольнити клопотання представника відповідачів (за первісним позовом) ОСОБА_10 , долучити до матеріалів справи надані документи, продовжити розгляд справи.

Представник позивача (за первісним позовом) ОСОБА_17 просив позов ОСОБА_1 задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідачів (за первісним позовом) ОСОБА_10 просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі, а також просила долучити свою промову до матеріалів справи.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 13.03.2023року.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом позову є спір щодо користування неприватизованою квартирою АДРЕСА_1 , що складається з двох кімнат житловою площею 25,7 кв.м, загальною площею 39,25 кв.м, .

Відповідно до відповіді Департаменту архівної справи та діловодства №4149-М-11.1-21 від 05.12.2019 року на ім`я ОСОБА_6 , на звернення останньої від 05.12.2019 року надано копію витягу з рішення виконавчого комітету Приморської районної ради народних депутатів від 04.03.1988 року №140 «О квартирных вопросах» відносно гр. ОСОБА_6 (арк.13, арк.176, арк.180, арк.209) згідно якого, рішенням Приморського РІК №75 від 17.11.74 року була надана службова житлова площа двірнику ЖЕКа-32 громадянці ОСОБА_6 , яка складається з двокімнатній квартирі АДРЕСА_9 , сім`я 2 особи (вона, син 1971 року народження). Вирішив: двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_9 виключити з числа службових та відкрити особистий рахунок громадянці ОСОБА_6 на 2х25,7кв.м., на її ім`я по вищевказаній адресі, родина 2 особи (вона, син 1971 року народження). Одночасно повідомлено, що видати ордер на квартиру департамент не має можливості, в зв`язку з тим, що ордера на квартиру це не є документи постійного зберігання та на зберігання до департаменту не надходять. (а.с.107-209).

Розпорядженням № 228 від 15.03.1988 на підставі рішення виконкому Приморської районної ради народних депутатів № 140 від 04.03.1988 був відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_6 на зайняту нею квартиру АДРЕСА_9 , з правом укладання договору найму цієї житлової площі. (а.с.15)

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані та вселились в квартиру АДРЕСА_1 15.06.1990 як члени родини основного квартиронаймача - ОСОБА_6 на законних підставах ( ОСОБА_3 був зареєстрований при досягненні ним 18 років з 25.07.2005) і набули право користування спірним житловим помешканням. (а.с.45)

Відповідно до свідоцтва про народження (серія І-ЖД ) від 27.08.1971 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_6 . (а.с.11)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.11.1966 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_6 . (а.с.46)

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (серія НОМЕР_2 ) від 17.05.2016 шлюб між ОСОБА_23 та ОСОБА_7 був розірваний. Після розлучення прізвище ОСОБА_7 ОСОБА_12 .

Відповідно до довідки - витягу з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 29.03.2018 року ОСОБА_2 зареєстрована у АДРЕСА_2 , в цій квартирі проживають та зареєстровані 4 членів родини, а саме ОСОБА_2 , 1966 року народження, яка є дочкою, ОСОБА_3 , 1987 року народження, який є онуком, а ОСОБА_1 , 1971 року народження, який є сином відповідального квартиронаймача ОСОБА_6 . (а.с.45).

24.12.2019 між Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_6 був укладений договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, предметом якого двохкімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 25,70 кв.м. та загальною площею 39,25 кв.м. Відповідно до умов договору наймодавець надає наймачу та члену його сім`ї ОСОБА_1 право користування вищеназваним жилим приміщенням. (а.с.16).

Згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років, про що є відповідний актовий запис №4359. (а.с.13).

Згідно з випискою з особового рахунку № НОМЕР_4 від 27.07.2021 дільниці № НОМЕР_5 КП «ЖКС» Фонтанський» відповідальний квартиронаймач ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживає по АДРЕСА_2 , займає дві кімнати житловою площею 25,7 кв.м, загальною площею 39,25 кв.м, квартира ізольована, не приватизована, склад сім`ї дві особи. (а.с.14)

Відповідно до відомостей № К1-193250-ю/л про зареєстрованих осіб від 16.09.2020 у спірному житловому приміщені зареєстровані 4 особи, а саме з 14.05.1974 року була зареєстрована - ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), з 09.11.1992 року - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), з 15.06.1990 - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з 25.07.2005 - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (а.с.18).

Як вбачається з рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2001 (справа № 2-208/2001), 17.07.2000 позивачка ОСОБА_5 звернулась до суду з проханням змінити договір найму та розділити житлову площу квартири АДРЕСА_1 через те, що між нею та ОСОБА_6 , ОСОБА_1 виникають сварки з приводу користування сумісними комунальними зручностями в квартирі АДРЕСА_1 . В позовних вимогах було відмовлено, в зв`язку з тим, що кімнати в спірній квартирі суміжні, не ізольовані і пов`язані загальним входом та підсобними приміщеннями (кухня, коридор, комора), а також розмір житлових приміщень менший встановленої норми на кожного з мешканців. До рішення суду долучена експлікація спірної квартири. (а.с.63-65)

До справи також долучені копія рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 (справа № 2-539/11) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_23 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та виселення, з копією ухвали апеляційного суду Одеської області по цій справі від 18.12.2013; копія рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2014 (справа № 522/12587/14-ц) за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про виселення, з копією ухвали апеляційного суду Одеської області по цій справі від 19.02.2015. Позовні вимоги ОСОБА_6 по вказаних справах залишені без задоволення. (а.с.67-77)

В рішенні вказаних судів, що вступили в законну силу, встановлені такі обставини, що в ізольованій квартирі АДРЕСА_1 фактично проживали та були зареєстровані: відповідальний квартиронаймач ОСОБА_6 , її син ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_4 зі своїм сином ОСОБА_3 . ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в спірній квартирі займали житлову кімнату, площею 13,20 кв.м, що була поєднана та виходила в житлову кімнату в якій мешкали ОСОБА_27 та ОСОБА_1 , площею 13,00 кв.м. На час слухання вказаних справ прохід з кімнати де мешкали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в кімнату, де мешкали ОСОБА_6 та ОСОБА_1 заблокований та кімната ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обладнана самостійним виходом у під`їзд, а також вказана кімната відключена від внутрішньої квартирної електричної мережі.

Відповідно до листа за № 36/1жео-18216 та висновку Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі від 11.09.2017, 15.08.2017 ОСОБА_4 зверталась з заявою до Шевченківського ВП з приводу противоправних дій ОСОБА_1 відносно неї та її родини (ЖЄО від 15.08.2017 № 18216). Як вбачається з копії цієї заяви ОСОБА_4 , її брат, ОСОБА_1 , погрожував їй фізичною розправою в разі, якщо вона не звільнить кімнату в їх спільній квартирі. (а.с.52-54)

05.09.2017 ОСОБА_4 зверталась до народного депутата із скаргами на протиправні дії її брата - ОСОБА_1 стосовно неї та її сина - ОСОБА_3 , який протиправно хоче позбавити її та сина житла, а також з проханням посприяти розділу особистого рахунку на спільну спірну квартиру та відновлення в її кімнату світла та води. (а.с.55-57)

Відповідно до листа Шевченківського ВП Приморського ВП від 30.03.2018 за № 36/1.5003, ОСОБА_4 зверталась до ВП з заявою на протиправні дії її брата - ОСОБА_1 , який самовільно встановив до під`їзду їх квартири металеві ворота, чим перекрив доступ до кімнати в якій вона проживає зі своїм сином (ЖЄО № 5003 від 19.03.2018). Слідчим було встановлено, ознак кримінального правопорушення не виявлено. (а.с.58)

Згідно з рапортом на ім`я т.в.о. начальника Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі від 08.05.2018: до відділу поліції надійшла заява ОСОБА_2 про скоєння насильства в сім`ї, а саме - брат заявниці ОСОБА_1 не пускає її до власного житла, у зв`язку з чим з березня 2018 року заявниця проживає на вулиці. (а.с.59)

Згідно з актом від 05.06.2018, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_4 та підписаного позивачем по первісному позову ОСОБА_1 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 та ОСОБА_28 , в якому не зазначені їх місця проживання, металеві ворота при вході в будинок встановлені в цілях безпеки від крадіжок та від зареєстрованого в квартирі АДРЕСА_7 ОСОБА_3 , який в дворі будинку влаштував загальний туалет та веде анти суспільний спосіб життя, побив ОСОБА_1 . Як доказ долучений виписний епікриз з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_1 , який з 18.02.2017 по 23.02.2017 знаходився на обстежені та лікуванні в ВМКЦ ЮР з діагнозом: забій м`яких тканин лівої лобово-скромено-тім`яної областей та правої тім`яної області. Садна м`яких тканин в області обох ліктьових суглобів і верхньої третини правого стегна. Ангіопатія сітчатки обох очей. (а.с.105,106)

Згідно до акту сусідів будинку АДРЕСА_4 від 02.04.2021, підписаного мешканцями квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_24 та мешканцем квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_29 , підписи яких завірені 02.08.2021 начальником дільниці № 3 ЖКС «Фонтанський», ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживають з 2007 року, і зі слів ОСОБА_1 , виїхали за межі Одеської області до місця проживання їх чоловіка та батька ОСОБА_30 (а.с.17). Проте з пояснень сторін та свідків в судовому засіданні зазначені факти не знайшли свого підтвердження, тому суд не приймає до уваги вказаний акт.

До справи долучений лист від 08.11.2021 за № 60.5 С-1784/ад на ім`я представника ОСОБА_3 адвоката Сандуленко У.А. про те, що в проваджені СВ ВП № 5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000911 від 30.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та направив копію витягу з ЄРДР, копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_3 та копію протоколу допиту потерпілого від 03.05.2021 року. (а.с.91-96)

Згідно талону-повідомлення ЄО за № 22148 від 10.09.2021 вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі з заявою про її вселення за місцем реєстрації. (а.с.62).

Виходячи з викладеного вбачається, що в спірній квартирі позивач зареєстрований 09.11.1992р., відповідачка зареєстрована з 15.06.1990р. та її син з 25.07.2005р.

Між сторонами наявні конфліктні відносини з приводу користування житловою площею спірної квартири. Відповідачі не проживають в квартирі з березня 2018р. , оскільки позивач встановив у дворі до під`їзду їх квартири металеві ворота, чим перекрив доступ до кімнати в якій вона проживала зі своїм сином.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Частиною 4 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст. 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 760/13113/14-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, від18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, ін.

В постанові Верховного Суду від 09.12.2020 по справі за № 209/2642/18 (провадження № 61-959/ск19) зазначено, що «при вирішені питання про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення».

З урахуванням зазначених норм права та практики ЄСПЛ можна зробити висновок про те, що принцип пропорційності втручання в право особи на користування житлом шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде порушено у випадку, якщо особа тривалий час не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин, не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, а тому не має з ним достатніх триваючих зв`язків.

Виходячи з недоведеності позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 факту відсутності відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, та, встановивши, що між сторонами існують конфліктні відносини з приводу користування нею й відповідачі за первісним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позбавлені можливості проживати за місцем реєстрації у зв`язку з вчиненням первісним позивачем дій по перешкоджанню їх проживання та не втратили інтерес до цього житла, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання їх такими, що в силу положень статей 71, 72 ЖК України втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Суд критично ставиться до складеного 02.04.2021 акту сусідів по будинку АДРЕСА_4 про те, що відповідачі по первісному позову ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в спірній квартирі АДРЕСА_1 не проживають з 2007 року, так як акт складений зі слів позивача за первісним позивачем ОСОБА_1 , що зазначено в акті та вказані обставини в акті не підтверджуються іншими доказами, що є в матеріалах справи. А навпаки, суперечать іншим доказам у справі: рішенням суду, що набрали законної сили по справам за №2/522/610/13 та № 522/12587/14-ц, довідкам Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі від 11.09.2017 за № 36/1 жео-18216, від 30.03.2018 за № 36/1-5003 та іншими долученими до справи доказами. Із зазначених документів випливає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно проживали в спірній квартирі АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 чинив їм перепони в користуванні спірною квартирою, і тільки після встановлення в березні 2018 року металевих воріт до під`їзду спірної квартири позивачем за первісним позовом, вони втратили можливість користуватись спірним житлом поза їх волею. Вказане також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_2 та відповідачка.

Суд також критично ставиться до долучених до справи ОСОБА_1 заяви на ім`я голови Приморської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 08.06.2018 та долученого до неї акту від імені мешканців будинку АДРЕСА_4 від 05.06.2018, який підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_22 , ОСОБА_9 та ОСОБА_21 без зазначення місця проживання осіб, що його підписали. З вказаної заяви та акту випливає, що вони складені ОСОБА_1 . Крім того, в них зазначено, що встановлені металеві ворота були для того, щоб зареєстрований в квартирі АДРЕСА_7 ОСОБА_3 , який буцімто веде антисоціальний спосіб життя, не міг потрапити до спірної квартири. Крім вказаного, допитані в якості свідків по справі ОСОБА_14 та ОСОБА_2 зазначили, що ОСОБА_22 та ОСОБА_21 в будинку АДРЕСА_4 не проживають.

Інших доказів добровільного не проживання в спірній квартирі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без поважних причин ОСОБА_1 суду не представив.

Водночас, установивши, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 чиняться перешкоди відповідачам за первісним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку про наявність підстав для вселення їх до спірного житлового приміщення.

Доводи позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення підтверджуються письмовими доказами, залученими до справи (а саме: копією довідки Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі від 11.09.2017 на заяву ОСОБА_2 відносно противоправних дій ОСОБА_1 по відношенню до неї та членів її сім`ї; копією Висновку Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі від 11.09.2017 по факту звернення ОСОБА_2 на протиправні дії ОСОБА_1 відносно неї та ОСОБА_3 ; копією заяви ОСОБА_2 до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі від 15.08.2017 відносно погроз на її адресу її братом ОСОБА_1 , який змушує звільнити кімнату, в якій вона мешкає; копією звернення до народного депутата ОСОБА_2 від 05.08.2017 по факту погроз зі сторони ОСОБА_1 , який в різний протиправний спосіб виселяє її та сина з їх житла, побиття ним ОСОБА_3 та з проханням допомоги по розділу особового рахунку на спірну квартиру для проведення світла та води до їх житла; копією довідки Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі від 30.03.2018 про одержання заяви від ОСОБА_2 про встановлення металевих воріт та перекриття доступу до житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_1 ; копією рапорту про насильство в сім`ї, про вигнання з спірної квартири від 08.05.2018 по заяві ОСОБА_2 , скоєного її братом ОСОБА_1 ; копією пояснення ОСОБА_2 до Шевченківського ВР Приморського ВП в м. Одесі від 08.05.2018 про перекриття доступу в спірну квартиру їй та ОСОБА_3 ОСОБА_1 ; фото фіксацією встановлених металевих воріт від 19.03.2018; копією талону - повідомлення ЄО № 22148 від 10.09.2021 по заяві ОСОБА_2 про її вселення по місцю її реєстрації; копією рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2001 з копією поверхового плану за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , Приморської рай адміністрації Одеського міст виконкому про змінення договору найму житлового приміщення та розділу житлової площі; копією довідки відповіді на адвокатський запит з ВП № 5 Одеського РУП № 1 від 08.11.2011 за № 60.5-С-1784/ад про те, що в провадженні СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000911 від 30.03.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копією Витягу з ЄРДР від 30.03.2021; копією протоколу прийняття заяви від ОСОБА_3 про скоєння проти нього кримінального правопорушення ОСОБА_1 ; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 ) та показами свідків, допитаних у судовому засіданні.

Згідно зі статтею 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Така особа має право на звернення до суду за захистом своїх прав, зокрема і з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом зобов`язання не чинити перепон в користуванні та вселення.

Суд під час розгляду справи встановив, що незважаючи на довготривалий період не проживання відповідачів за первісним позовом в спірній квартирі, квартира АДРЕСА_1 є єдиним постійним місцем проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які не проживають в спірній квартирі в зв`язку з перепонами, які чинив їм відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, N 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року).

ЄСПЛ неодноразово зазначав про те, що концепція "житла" за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. "Житло" - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому, чи є місце конкретного проживання "житлом", що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків із конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі "Баклі проти Сполученого Королівства" від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст.64, ,65 ,71, 72, 150 ЖК України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 14, 49, 76-81, 89, 141, 209-210, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280, 282, 353-354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_11 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_11 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) житлом, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_11 ) не чинити перепон ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_11 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_11 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 13.03.2023 року.

Суддя: Домусчі Л.В.