ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/3634/17 Номер провадження 22-ц/814/802/23Головуючий у 1-й інстанції Яковлева В.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Триголов В.М..

секретар: Даценко Н.В.

за участю: адвоката Кислий А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У березня 2017 року представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів та пені.

В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що між банком та ОСОБА_1 15.05.2008 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 100 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 15 травня 2029 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,00% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № П/0 від 15 травня 2008 року, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу.

Всупереч умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, в результаті чого станом на 02 березня 2017 року, заборгованість ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів та процентів нарахованих по кредиту становить 103 432, 21 доларів США, з яких: 72221, 90 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість - 13889,05 доларів США; 210 31 доларів США - заборгованість по процентам.

Заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 02 березня 2017 року складає 307603 грн 58 коп., з яких: 97903,59 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 209699,99 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Враховуючи вищевикладене позивач просив стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку суму боргу, процентів нарахованих за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15 травня 2008 року в розмірі 103 432 21 цент та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 307 грн 58 коп.; суму сплаченого судового збору в розмірі 46 784,36 грн, в рівних частках з кожного по 23 392,18 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його до апеляційного суду. Посилаючись на неповне з`ясування фактичних обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Звертає увагу суду, на те, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення простроченої заборгованості за кредитним договором та процентами, а також пені, строк сплати якої вже настав. Вказує, що місцевий суд належим чином не встановив складові заборгованості згідно довідки-розрахунку,наданої позивачем в обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 15 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббианк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0.

Відповідно умов кредитного договору банк надав ОСОБА_1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 100 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15 травня 2029 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 13,00% річних.

По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь - якої з обставин, передбачених договором.

За користування кредитним коштами понад встановлений термін, банк нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки встановленої умовами договору.

Відповідно Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця.

13 листопада 2009 року між Банком та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду б/н до Кредитного договору, відповідно до умов якої, викладено графік погашення кредиту в новій редакції.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № П/0 від 15 травня 2008 року.

Станом на 02 березня 2017 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 103 432,21 доларів США, з яких: 72 221,90 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість - 13 889, 05 доларів США; 31 210,31 доларів США - заборгованість про процентам.

Заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 02 березня 2017 року складає 307 603,58 грн., з яких: 97 903, 59 грн - пеня за прострочення сплати кредиту; 209 699, 99 грн - пеня за прострочення сплати процентів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції установив, що спірний кредитний договір укладено для задоволення споживчих потреб позичальника, а отже до встановлених правовідносин підлягають застосуванню приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту».

При цьому, районний суд дійшов висновку, що оскільки АТ «Укрсиббанк» не надав докази направлення вимоги про дострокове повернення частини кредиту та сплати процентів, та отримання відповідачами відповідного повідомлення (вимоги, претензії), а відтак, позивачем порушено визначений умовами договору порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку, отже правові підстави для стягнення з відповідачів достроково повернення частини кредиту, що залишилася, сплати пені та процентів відсутні.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується із огляду на наступне.

Згідно правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №638/13683/15-ц, на яку послався районний суд, визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено місцевим судом, що кредитні кошти за договором № 0 від 15.05.2008 року відповідач отримав на споживчі потреби придбання квартири. Вказані обставини позивачем не заперечувались.

Крім того, розділом 6 укладеного між сторонами кредитного договору сторони погодили порядок достроково повернення кредиту за вимогою Банку.

Вказаним розділом передбачено, зокрема повідомлення позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника.

Отже, висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав недотримання банком вимог щодо обов`язкового досудового порядоку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту є вірним.

Доводи апеляційної скарги про належне доведення позивачем розміру заборгованості та те, що відповідачами не спростований наданий банком розрахунок колегія суддів не бере до уваги. оскільки підставою відмови у задоволенні позову є недотримання порядку досудового врегулювання дострокового повернення кредитних коштів.

Посилання апелянта на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц не заслуговують на увагу суду, оскільки обставини справи №310/11534/13-ц та даного спору не є тотожними.

Отже, з наведеного слідує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

Заява представника відповідача про закриття апеляційного провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору не підлягає до задоволення, оскільки наведені підстави суперечать вимогам ст. 362 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

В.М. Триголов