Справа № 629/1506/22
Номер провадження 2/629/21/23
06.02.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Коваленко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 квітня 2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Сумісне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, поваги один до одного та різних поглядів на сімейне життя. На даний час шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та відновлювати не збираються. Від даного шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають та після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Спору про розподіл майна на даний час немає. На підставі викладеного просить, розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 112. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 », судові витрати у справі стягнути з відповідача.
25.11.2022 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
19.01.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечував, просив провести розгляд справи за його відсутності. Вказав, що обставини, викладені позивачкою в позовній заяві та які обґрунтовують вимогу про розірвання шлюбу, не відповідають дійсності. Зазначив, що з дружиною вони проживали в повазі та любові. Він поважав і довіряв їй, рахувався з її інтересами, цінував шлюб. В повному обсязі утримував сім`ю, піклувався про дітей, приділяв їм увагу та час. Усі важливі питання сім`ї вирішувалися ними спільно. Сварок, в результаті яких би він ображав дружину та свідками яких би були їхні діти, що впливали би на їх психоемоційний стан, фактично не було. Мали місце непорозуміння між ними, що в результаті і призвело до розпаду сім`ї. Були втрачені повага, довіра один до одного, склалися різні погляди на сімейне життя. Примирення між ними неможливе, бо фактично сім`я припинила своє існування, відновити подальші сімейні стосунки вважає недоцільним. Строк для примирення не потрібен, бо подальше збереження сім`ї буде суперечити його інтересам. Не заперечує, щоб діти після розірвання шлюбу проживали з позивачкою. Будь-якого спору щодо поділу майна подружжя між ними немає.
Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 112.
Від даного шлюбу є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають та після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою.
Спору про розподіл майна, що є спільною власністю, на даний час не має.
На даний час сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримуються, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивачка на розірванні шлюбу наполягала. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення.
Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що на даний час сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, що шлюб слід розірвати. В зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивачка заявила про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища набутого при реєстрації шлюбу, що відповідає положенням закону та підлягає задоволенню.
Позивачкою при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивачки.
Керуючись ст.ст. 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.110, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Лозова Харківської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем м. Лозова Харківської області, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 112.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_7 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 992 гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Лозова Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Тимур КАРАЩУК