Справа № 214/332/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2023 рокуСаксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

при секретарі - Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини та визначення місця проживання дитини із батьком, третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним - її батьком - ОСОБА_1 , з відібранням дитини у матері - відповідача у справі - ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав з поверненням дитини на виховання йому як батькові. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач з 12 вересня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, так сталось, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалось та з вересня 2022 року вони проживають окремо. Починаючи з вересня 2022 року за спільною згодою позивача та відповідача дочка ОСОБА_3 залишилась проживати разом з позивачем у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка є повністю облаштованою для проживання дитини з усіма створеними для неї умовами для виховання та розвитку. Так, починаючи з вересня 2022 року, а саме з моменту припинення між позивачем та відповідачем фактичних шлюбних стосунків, позивач з дочкою ОСОБА_3 проживають окремо від відповідача, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Спір про визначення місця проживання дочки у судовому порядку між сторонами не вирішувався, досягнуту домовленість відповідач не порушувала, а позивач, у свою чергу, не чинив відповідачу жодних перешкод у спілкуванні з дочкою та прийнятті участі у її вихованні. Однак, з грудня 2022 року відповідач взяла дочку на вихідний та не повертає до сьогоднішнього дня, що суперечить їх домовленості. З огляду на ускладнені стосунки з відповідачем, позивач має достатньо підстав вважати, що подальше проживання дочки з матір`ю суперечитиме його інтересам, оскільки своєю поведінкою та діями відповідач може налаштувати дитину проти нього. Крім того, після припинення стосунків між позивачем та відповідачем, їх дочка добровільно виявила бажання залишитись проживати з позивачем як батьком. Враховуючи наявні обставини в їх сукупності, позивач вважає, що визначення місця проживання дочки з ним з відібранням її у матері без позбавлення її батьківських прав в судовому порядку є необхідним задля забезпечення захисту, перш за все, прав та інтересів дитини.

Ухвалою суду від 03.02.2023 року провадження у справі за зазначеним позовом відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у підготовче судове засідання також не з`явилась, але надала до суду письмові пояснення, в яких просила суд розглянути справу за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, підтвердивши при цьому, що вона дійсно перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей: дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що з вересня 2022 року, тобто з часу припинення спільного проживання з позивачем, за досягнутою між ними домовленістю, дочка ОСОБА_3 залишилась проживати разом з позивачем у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка є повністю облаштованою для проживання дитини, що в грудні 2022 року вона взяла дочку на вихідний та залишила її у себе на канікули. Зазначила, що з урахуванням того, що дочка виявила бажання залишитись проживати разом з батьком, вона не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без присутності представника третьої особи та не заперечила проти заочного розгляду справи.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження на підставі ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, виходячи з наступного.

Так, позивач та відповідач з 12 вересня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей: дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) та дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ) (а.с.9,10).

Як убачається зі змісту позову та не заперечується відповідачем, подружні відносини між позивачем та відповідачем були припинені з вересня 2022 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та різними поглядами на сімейне життя.

Разом з тим, як зазначає позивачу у своєму позові та визнає відповідач у наданих нею письмових поясненнях до суду, після припинення подружніх відносин між ними, за обопільно досягнутою згодою, їх спільна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишились проживати з батьком - позивачем у цій справі - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується долученим до матеріалів справи актом про проживання від 26.12.2022 року, складеному мешканцями будинку АДРЕСА_3 (а.с.12).

Однак, позивач зазначив, що на даний час між ним та відповідачем наявний спір про визначення місця проживання дочки, що обумовлений порушенням зі сторони відповідача попередньо досягнутої між ними домовленості щодо визначення місця проживання дітей, що також підтверджується відповідачем у наданих нею письмових поясненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як визначено ст.ст. 141, 153 СК України, яка кореспондується зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 157 СК України, ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

У розумінні положень ч. 1 ст. 160, ст. 161 СК України місце проживання дитини у віці до 10 років визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Так, у даній справі, судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень ст. 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком.

Окрім того, як убачається з матеріалів справи, відповідач визнала пред`явлені позовні вимоги, звертаючи увагу суду на те, що саме їх дочка ОСОБА_3 виявила бажання проживати разом з батьком після припинення між нею та позивачем подружніх відносин.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд проходить до висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині відібрання ОСОБА_3 у матері - відповідача у справі - ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав з поверненням дитини на виховання позивачу у справі як батькові, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Указана норма права встановлює правові наслідки протиправної зміни місця проживання малолітньої дитини одним із батьків (з яким вона не проживає) або третьою особою. Положення цієї статті покликані захистити права того з батьків, з ким в силу закону чи на підставі рішення суду визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків щодо зміни її місця проживання.

Відібрання дитини у контексті ст. 162 СК України це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати, однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них.

Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 15.02.2022 року у справі №548/228/19-ц.

Таким чином, судом установлено, а також визнається відповідачем, що остання порушила попередньо досягнуту з позивачем домовленість про визначення місця проживання дочки ОСОБА_3 з ним та самовільно, без його згоди та попереднього погодження з ним, змінила місце проживання дитини, залишивши її проживати за своїм місце проживанням за адресою: АДРЕСА_2 , що в розумінні ст. 29 ЦК України та ст. 160 СК України є зміною місця проживання дитини.

Так, положення ч. 1 ст. 162 СК України, якими передбачено відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, покликані захистити права того з батьків, з ким визначено проживання дитини, від неправомірних дій другого з батьків, хто самоправно змінив її місце проживання, на переконання суду може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки малолітня ОСОБА_3 проживала з позивачем, допоки відповідач самовільно не змінила її місце проживання.

Отже, зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги в частині відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та повернення батькові підлягають також задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачем не заявлялась вимога про відшкодування понесених ним витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 ЦК України, ст. 160-162 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10-13, 19, 23, 76-82, 142, 200, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком ОСОБА_1 , з відібранням дитини у матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав з поверненням дитини на виховання батькові ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа - Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, , юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, буд. 32.

Суддя В.В. Попов.