Справа №:755/5281/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Зілінської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нумеріцька Світлана Павлівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савчук І.В. з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нумеріцька Світлана Павлівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд визначити позивачу додатковий строк терміном в три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 29 червня 2015 року по 05 травня 2015 року ОСОБА_3 перебував у шлюбі з позивачем. Шлюб між подружжя розірвано рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у справі №145/305/15-ц. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишився проживати в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , позивач повернулась до м.Гнівань. Представник позивача зазначає, що разом зі ОСОБА_3 в квартирі була зареєстрована його мати - ОСОБА_2 . Після розлучення подружжя спілкувалось дуже рідко. У вересні 2021 року ОСОБА_2 зателефонувала позивачу та повідомила, що її син ОСОБА_3 помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишив заповіт на ім`я ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на частину квартири АДРЕСА_2 , належної померлому на праві власності, та грошові кошти у банківських установах України та іноземних банках Федеративної Республіки Німеччини та Чеської Республіки. Представник позивача зазначає, що з 2016 року позивач періодично проживала та працювала в Російській Федерації, а з 03 червня 2018 року по 02 жовтня

2021 року постійно знаходилась на території РФ. Лише 08 жовтня 2021 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нумеріцької С.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Оскільки позивач проживала на території Російської Федерації, то не могла вчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою для прийняття спадщини, на думку представника позивача, строк для прийняття спадщини за заповітом пропущено з поважних причин. Також представник позивача зазначає, що саме незнання про наявність спадкового майна, відсутність правовстановлюючих документів, перебування постійно за кордоном, запровадження військового стану на території України та його продовження, ведення активних бойових дій у місті Києві стало причиною і перешкодило позивачу своєчасно звернутися до нотаріальної контори та призвело до порушення її права з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нумеріцької Світлани Павлівни завірену належним чином копію спадкової справи №4/2021, заведеної щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . (а.с.24-26)

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, її представник - адвокат Савчук І.В. подала до суду заяву, в якій просила здійснити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, також просила судові витрати (судовий збір) залишити за позивачем (а.с.132). Також подала заяву про уточнення прізвища відповідача (а.с.91).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позову, якою підтвердила, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Також просила судовий розгляд справи проводити без її участі, оскільки вона проживає у Німеччині, є особою похилого віку, тому не має можливості брати участь у розгляді справи, не заперечує проти розгляду справи в підготовчому засіданні. (а.с.110)

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Нумеріцька С.П. в підготовче засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, пояснень по суті справи до суду не направила.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та третьої особи, та ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що з 29 червня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05 травня 2015 року (а.с.9).

01 вересня 2014 року ОСОБА_3 склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому частину квартири під номером АДРЕСА_2 , а також грошові кошти в банківських установах України та іноземних банках Федеративної Республіки Німеччини та Чеській Республіці, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіоновою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №8-529 (бланк НАА 673072) (а.с.12).

Вказаний заповіт зареєстровано в спадковому реєстрі за номером 56478141, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори). (а.с.51)

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис №22235) (а.с.11, 43) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.44).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.45) та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.46-48), та відповідно спадкоємцем першої черги за законом, згідно положень статті 1261 ЦК України.

27 травня 2021 року, тобто у визначені частиною першою статті 1270 ЦК України строки, відповідач ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нумеріцької С.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3 (а.с.40)

08 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нумеріцької С.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 (а.с.59), проте постановою приватного нотаріуса від 08 жовтня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.13, 61-зворот).

Згідно доводів позовної заяви, позивач з 2016 року періодично, а з 03 червня 2018 року по 02 жовтня 2021 року постійно знаходилась на території Російської Федерації та про смерть ОСОБА_3 дізналась від відповідача, з телефонної розмови, яка відбулась у вересні

2021 року.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються поважними в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Також при вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Згідно з п. 3.2. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року, для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Суд також враховує, що згідно положення частини 2 статті 1272 ЦК України, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, а також враховуючи позицію відповідача у справі, яка у повному обсязі визнала позовні вимоги, про що подала до суду відповідну заяву, суд убачає підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нумеріцька Світлана Павлівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача судового збору, про що представником позивача подано до суду відповідну заяву.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 49, 76-82, 89, 141, 200, 206, 209, 247, 258, 259, 263-266, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце реєстрації згідно заяви відповідача: АДРЕСА_1 ), третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нумеріцька Світлана Павлівна (місцезнаходження: м.Київ, вул.А.Ахматової, буд.35, прим. 280-А), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом - задовольнити

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебіг визначеного додаткового строку рахувати з дати набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: