Справа № 127/518/23
Провадження № 2/144/136/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

"22" лютого 2023 р. смт.Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Бондарук О.П.,

з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Теплик заяву представника позивача про забезпечення позову у межах цивільної справи за позовом представника позивача адвоката Люлика Романа Івановича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

10 лютого 2023 року на розгляд судді Теплицького районного суду Вінницької області Бондарук О.П. надійшла цивільна справа за позовом представника позивача адвоката Люлика Романа Івановича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 152000 (сто п`ятдесят дві тисячі) доларів США.

21 лютого 2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми стягнення та на нерухоме майно відповідача ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що існує загроза настання обставин, які можуть унеможливити виконання рішення суду у цій справі в разі задоволення позовних вимог та істотно ускладнити виконання рішення у випадку, якщо Відповідач реалізує рішення щодо відчуження належного йому на праві власності майна, за рахунок якого буде можливо задовольнити потреби Позивача.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин особи, які беруть участь у справі в судове засідання щодо розгляду заяви про забезпечення позову не викликалися.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Статтею 24 Конституції України закріплено рівність прав та свобод кожного громадянина України.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або законних інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови від 22.12.2006 року №9 суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

З урахуванням викладеного, за відсутності заперечень відповідача ОСОБА_2 проти позову, не встановивши дані про особу Відповідача, за відсутності доказів про те, що Відповідачу дійсно належить майно, яке представник позивача зазначає у заяві про забезпечення позову, суд приходить до висновку про недостатність обгрунтування представником позивача станом на 22.02.2023 року необхідності у накладенні арешту на грошові кошти і нерухоме майно, яке лише зі слів заявника належить ОСОБА_2 .

Слід врахувати, що за змістом закону заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Представником позивача ставиться питання про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних банківських рахунках, які належать ОСОБА_2 , у межах суми заявлених позовних вимог, а саме 152000 (сто п`ятдесят дві тисячі) доларів США, що на момент подачі позову до суду складає 5 557 120 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят сім тисяч сто двадцять) гривень 00 коп.

Окрім того, просить накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_2 , зокрема на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37; житловий будинок, який знаходиться за тією ж адресою, та комору продуктову з погребом, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

На думку суду, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не можна визнати співмірним із заявленими позовними вимогами у даній справі, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача. Заява про забезпечення позову обгрунтована лише припущеннями.

На підставі викладеного, детально дослідивши заяву про забезпечення позову, системно проаналізувавши норми чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача адвоката Люлика Романа Івановича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст.153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Люлика Романа Івановича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми заявлених позовних вимог та нерухоме майно відповідача, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя