Справа № 697/1984/22
Провадження № 2-о/697/17/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Євтушенко Б.В.,

з участю секретаря судового засідання судового засідання Литвин Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі цивільну справу, яка подана в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Степанецька територіальна громада в особі виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник в особі представника адвоката Константінової Т.М. звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_2 постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що ОСОБА_1 та її чоловік ОСОБА_2 здійснили догляд за сестрою ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Відповідно до довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОСОБА_3 без реєстрації проживала в будинку своєї родички ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з серпня 2015 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 була тяжко хвора та потребувала стороннього догляду. Поховання здійснила родина заявника, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у будинку заявника. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_2 , згідно якого він успадкував транспортний засіб. Після смерті чоловіка заявник звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво на спадщину, проте отримала відмову у формі Постанови, яка обгрунтована тим, що ОСОБА_2 не звернувся у шестимісячний термін із заявою про прийняття спадщини. У зв`язку із різними місцями реєстрації заявник не може надати докази нотаріусу про те, що вона та її чоловік проживали в одному будинку з ОСОБА_3 . У зв`язку із викладеними обставинами, заявник змушена звернутися до суду.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.12.2022 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Константінова Т.М. в судове засідання не з`явилися. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення без участі заявника та її представника, заяву підтримує та просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Степанецької територіальної громада в особі виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд даної справи без участі представника Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області, виконавчий комітет Степанецької сільської ради не заперечує проти задоволення заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, врахувавши письмову думку заінтересованої особи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Степанці Канівського району Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.10.2016 а.с. 6 на звороті).

Згідно довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області від 30.09.2022 за № 549 вбачається, що ОСОБА_3 , 1939 р.н. без реєстрації проживала в будинку свої родички ОСОБА_1 , 1959 р.н. в АДРЕСА_1 з серпня місяця 2015 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 була лежача, тяжко хворіла, потребувала постійної сторонньої допомоги, яку їй надавала ОСОБА_1 дружина її брата, фельдшер за фахом (а.с. 5).

Відповідно до копії заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2934 від 21.11.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Чуй Н.В., від імені ОСОБА_3 спадкоємцем всього майна призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.01.2020 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Степанці, Черкаської області а.с. 24).

Згідно постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 09.06.2022 вбачається, що заявниця ОСОБА_1 звернулася до Канівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 21074, тип автомобіля СЕДАН-В, який належав ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 2-2934 від 21.11.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Чуй Н.В., від імені ОСОБА_3 спадкоємцем всього майна призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкова справа № 206/2020. Спадкоємиця ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_1 надала нотаріусу документ на легковий автомобіль, проте не надала нотаріусу документ, який свідчить про те, що ОСОБА_1 спадщину за заповітом прийняв у встановлений законом термін після смерті ОСОБА_3 (а.с. 6) .

З інформації, наданої Канівською державною нотаріальною конторою від 27.12.2022 за № 1173/02-14, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 20.12.2022 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 заведена спадкова справа № 206-2020, а після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про прийняття спадщини в нотконтору не надходили (а.с. 21).

З копії спадкової справи № 206-2020, заведеної після смерті ОСОБА_1 , вбачається, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщину за законом, на підставі ст. 1261 ЦК України, прийняла його дружина ОСОБА_1 . Дочка спадкодавця - ОСОБА_5 відмовилася від прийняття спадщини за законом після смерті батька - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (а.с. 21-72).

Згідно довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради від 20.01.2023 за № 101 вбачається, що ОСОБА_3 , 1939 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою жителя с. Степанці Черкаської області ОСОБА_2 , 1953 р.н., що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 була одинока її чоловік давно помер, дітей не було. Єдиними родичами ОСОБА_6 була сім`я брата ОСОБА_1 . ОСОБА_3 в серпні місяці 2015 року тяжко захворіла, її забрав в свою сім`ю брат ОСОБА_2 , дружина якого - ОСОБА_7 фельдшер за фахом, де вона проживала до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. ) .

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом визначено іншого порядку встановлення.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо місце проживання спадкодавець невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання чоловіка заявника ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 є необхідність реалізації права заявника на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Суд дійшов висновку про обгрунтованість заяви, оскільки судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 12, 13, 81, 89, 197, 198, 200, 293-294, 316, 318, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Степанецька територіальна громада в особі виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Б . В . Євтушенко