Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Поліщук Ю.М., Ковальчук М.М., Хробуста А.О., Кирийчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Житомирської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про припинення права користування земельною ділянкою та зобов`язання надати в користування земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просить припинити ОСОБА_2 право користування самовільно зайнятою земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0090 га та зобов`язати Житомирську міську раду надати позивачу в користування земельну ділянку площею 0,0090 га для проведення централізованого водопостачання, дощового водовідведення та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є співвласником будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а іншими співвласниками є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після смерті її матері ОСОБА_6 , яка також є власником частини земельної ділянки за цією адресою. Для обслуговування їхнього будинковолодіння міською радою відведено земельну ділянку загальною площею 0,0992 га. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0420 га в межах земельної ділянки площею 0,0992 га. Відповідачу належить земельна ділянка площею 0,0436 га, а Житомирській міській раді площею 0,0037 га. Частина земельної ділянки площею близько 0,0090 га є спірною. Згідно погодженого у 1998 році між ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 генерального розподілу земельної ділянки за вказаною адресою закріплено перебування в користуванні ОСОБА_6 частини земельної ділянки площею 0,0170 га, але за укладеним договором від 19.10.1998 року № 298 таке право користування визначене строком на один рік. Утім відповідач ОСОБА_2 продовжує користуватися частиною земельної ділянки площею 0,0170 га та відмовляється її звільняти, а в позивача є необхідність проведення централізованого водопостачання власного житла, яке можна провести на частині земельної діялнки площею 0,0090 га. Також ОСОБА_2 встановила вбиральню та сарай безпосередньо перед вікнами позивача, чим порушила будівельні та санітарні норми.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідачів до суду відзив на позовну заяву не надходив.

Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача Житомирської міської ради та третя особа ОСОБА_4 на розгляд справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Від представника відповідача Житомирської міської ради надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги позову підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на 13/100 часток, ОСОБА_3 - 13/100 часток, ОСОБА_1 - 31/100 часток згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.02.2021 року (а. с. 9, 10).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.07.1998 року № 348 «Про закріплення за власниками домоволодінь земельних ділянок, надання їх в користування та передачу в приватну власність» за адресою: АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,0992 га (а. с. 14).

За адресою: АДРЕСА_1 позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0420 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд згідно виданого їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 122690, а на земельну ділянку площею 0,0436 га за цією ж адресою 19.10.1998 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 , якій також терміном на один рік надано в тимчасове користування земельну ділянку площею 0,0170 га для ведення особистого підсобного господарства, підтвердженням чому є копія договору № 298, укладеного 19.10.1998 року між ОСОБА_6 та Житомирської міської Ради народних депутатів та повідомлення Житомирської міської ради від 24.10.2016 року № 4907/13 (а. с. 7, 8, 14, 16, 17).

Між ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у 1998 році погоджено генеральний розподіл земельної ділянки площею 0,0992 га за вказаною вище адресою за фактичним користуванням (а. с. 15).

Із складених ГУ Держгеокадастру у Житомирській області акту обстеження земельної ділянки від 21.02.2018 року та акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 21.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 на землях житлової та громадської забудови комунальної форми власності використовує земельну ділянку площею 0,0090 га під подвір`я, право користування на яку за нею не зареєстровано. Рішення органу виконавчої влади про передачу вказаної земельної ділянки у власність або користування (оренду) ОСОБА_2 відсутнє, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» свідчить про факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0090 га (а. с. 32, 34).

21.02.2018 року ГУ Держгеокадастру у Житомирській області складено та вручено ОСОБА_2 припис з вимогою усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки або її оформлення (а. с. 33).

На звернення ОСОБА_1 з приводу оформлення нею земельної ділянки площею 0,0090 га листом виконавчого комітету Житомирської міської ради від 31.08.2021 року їй повідомлено, що спеціалістами департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради підготовлений проект рішення «Про відмову громадянам у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою» на підставі п. 2 ст. 134 Земельного кодексу України та Закону України від 18.02.2016 року № 1012-VIII «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», якими передбачається обов`язковість продажу земельних ділянок державної або комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) (а. с. 35).

31.10.2019 року Житомирською міською радою прийнято рішення № 1651 «Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким відмовлено позивачу в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0090 га за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 37 і звор. сторона).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Нормами ст. 78 ЗК України та ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю включає в себе праве володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України та інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Норма ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами ч. ч. 1, 2, 5 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 123 ЗК України).

Як визначено ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз встановлених судом обставин та досліджених доказів вказує на те, що відповідач ОСОБА_2 без законних підстав використовує земельну ділянку площею 0,0090 га під подвір`я, так як право користування на яку за нею не зареєстровано, а також за відсутності рішення органу виконавчої влади про передачу їй земельної ділянки у власність або користування (оренду). З наведеного можна зробити висновок, що оскільки право користування в неї на спірну земельну ділянку не виникло, а тому таке право не може бути припиненим у судовому порядку.

Окрім того, у контексті ст. ст. 116, 123 ЗК надання громадянам у користування земельних ділянок із земель державної або комунальної власності належить до повноважень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування шляхом прийняття відповідних рішень або за результатами аукціону. Рішення Житомирської міської ради № 1651 «Про розгляд звернень громадян стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» від 31.10.2019 року щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0090 га за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час є чинним та до суду не надано доказів його незаконності.

З огляду на викладене вимоги позову не ґрунтуються на положеннях закону та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 41 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 373, 391 ЦК України, ст. ст. 78, 116, 123, 125, 152 ЗК України, ст. ст. 12, 81-89, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Житомирської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про припинення права користування земельною ділянкою та зобов`язання надати в користування земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: Житомирська міська рада (адреса: м. Житомир, майд. С.П. Корольова, 4/2, )

Третя особа: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер у справі відсутній).

Третя особа: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер у справі відсутній).

Суддя Л.М. Семенцова