Справа № 303/6844/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 березня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кондор Р.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Зубашкова М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приват Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 січня 2021 року у справі № 303/6844/20 (Головуючий: Гутій О.В.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 06.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 06.11.2014 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які розміщені на офіційному сайті позивача, «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який з часом було збільшено до 2 600,00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.

У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору станом на 30.09.2020 року у нього виникла заборгованість у сумі 10 201,18 грн., яка складається з 4114,49 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 4114,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1478,68 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 4 608,01 грн. пеня.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 10 201,18 грн. та 2 102,00 грн. судових витрат за сплату судового збору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25 січня 2021 року у задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, АТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги представник АТ КБ «Приват Банк» зазначає, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Позивачем до суду першої інстанції була надана виписка про рух коштів по картковому рахунку позичальника, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та відповідач неодноразово знімав кредитні кошти через банкомат, купував продукти харчування, ліки, сплачував комунальні послуги, поповнював рахунок в терміналі самообслуговування, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ «Приват Банк» Гриниха Т.Ю., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

ОСОБА_1 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 06 листопада 2014 року підписав заяву б/н про отримання від ПАТ КБ «Приват Банк» кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку номер НОМЕР_1 , дата відкриття 06.11.2014 з терміном дії до 12/17 (а.с.9).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, початковий кредитний ліміт було встановлено у сумі 2 000,00 грн., з часом він змінювався та 31.01.2017 року досяг максимальної суми 2 600,00 грн. (а.с. 10).

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.09.2020 року в останнього виникла заборгованість в сумі 10 201,18 грн., яка складається з 4114,49 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 4114,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1478,68 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 4 608,01 грн. пеня.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку AT КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 10561 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві позичальника від 06 листопада 2014 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив стягнути заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами та пеню.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині посилається на те, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold», які розміщені на сайті, що подані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені в тому числі пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

Оскільки відповідачем у даній справі не підписані Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг, а анкета-заява не містить положень про нарахування процентів, штрафів, пені, суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні вимоги про їх стягнення.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом.

Разом з тим, із виписки за договором № б/н станом на 05.10.2020 року вбачається, що відповідач користувався коштами, які містилися на картковому рахунку, знімав кредитні кошти через банкомат, купував продукти харчування, ліки, сплачував комунальні послуги, поповнював рахунок в терміналі самообслуговування, що свідчить про факт отримання відповідачем кредиту, а тому позивач має право вимагати повернення фактично наданих відповідачу коштів.

Водночас, згідно довідки, наданої АТ КБ «Приват Банк», ОСОБА_1 отримав кредитку картку з терміном дії до 12/17, а тому позивач може пред`являти вимогу щодо стягнення тіла кредиту, яке не було погашене, саме станом на грудень 2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.11.2014 року, укладеного між Приват Банком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31.12.2017 року заборгованість за тілом кредита становила 2 420,00 грн., і така заборгованості по тілу кредиту підлягає стягненню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у відповідності до п.п. 1, 3, 4 ст. 376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задовольнити частково, стягнувши із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за тілом кредиту, а у решті позову відмовити із вищезазначених підстав.

Судові витрати у розмірі 1 245 грн. 45 коп. у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк», пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 25 січня 2021 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» 2 420,00 грн. заборгованості за кредитним договором.

У решті позову відповити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» 1 245 грн. 45 коп. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення

Повний текст постанови складено 13 березня 2023 року.

Головуючий

Судді: