Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.,

при секретарі судового засідання Скрипниченко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року по справі №200/3350/19 шлюб між Мак ОСОБА_3 (попереднє прізвище ОСОБА_4 ) та ОСОБА_2 розірвано. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року у справі №200/7994/19 з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_7 (зараз ОСОБА_8 ) аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 24 травня 2019 року до їх повноліття. Згідно з розрахунком з заборгованості по аліментах, наданим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі, розмір заборгованості відповідача за аліментами станом на 30 листопада 2021 року складає 17 323,53 грн. У відповідача сімейний стан не змінився, на його утримані інших дітей не має, є постійний заробіток, оскільки він є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід офіційно, але державний виконавець нараховує йому аліменти не від його доходу, а від середньої заробітної плати по Дніпропетровській області, що значно менше отриманих доходів відповідача. Крім того, у відповідача є інші доходи, які він отримує не від підприємницької діяльності; відповідач був обізнаний про обов`язок сплачувати аліменти за рішенням суду та про існування заборгованості по аліментам.

Позивач зазначає, що сума неустойки (пені) за період з 24 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року складає 141 604,39 грн. Враховуючи те, що сума неустойки (пені) за період з 24 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року значно більша суми заборгованості, а відповідно до ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, тому необхідно стягнути з відповідача 100 відсотків заборгованості, а саме 17 323,53 грн., оскільки він, усвідомлюючи обов`язок щодо сплати аліментів, ухилявся від виконання батьківських обов`язків по утриманню своїх дітей. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 17 323,53 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей за період з 24.05.2019р. по 30.11.2021р.; стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати на отримання правової допомоги в сумі 6500,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року у справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання по розгляду справи.

26.05.2022 року до суду від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. В обгрунтування заперечень проти позову відповідач у Відзиві посилається на те, що в обґрунтування позову позивачка зазначає, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 17323,53 грн. станом на 30.11.2021р. за період з 24.05.2019 по 30.11.2021р., натомість в доданій довідці державного виконавця Ковтюх Є. визначена заборгованість станом на 01.11.2021 року в розмірі 12271,54 грн. Він є фізичною особою-підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність індивідуально на свій ризик. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів, але він своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який складений відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень. Як вбачається із розрахунком, станом на 01.05.2022 року він має надмірно сплачену суму аліментів в розмірі 10 937,00 грн.

Ухвалою суду від 05.08.2022 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

Ухвалою суду від 04.10.2022 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучено Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

03.04.2023 року до суду від Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов Відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що у вересні 2019 року позивачка звернулась до виконавчої служби із заявою про прийняття до провадження судового наказу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі № 200/7994/19 від 05.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх доходів на утримання неповнолітніх дітей, на підставі поданих документів 07.09.2019 року розпочате виконавче провадження ВП № 59973190. Станом на 30.11.2021 року боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів не мав, натомість у нього була наявне надлишкове перерахування щомісячної суми аліментів у розмірі 473,33 грн. Представник ВДВС вказує на те, що нарахування аліментів відбувається у відповідності до Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій, відповідно до якої розрахування аліментів здійснюється відповідно до середнього доходу по регіону. Зазначена у позовній заяві заборгованість не підтверджена позивачкою належними та допустимими доказами, а саме виписками банку, у зв`язку з чим неможливо встановити ані суму несплачених аліментів ані строку прострочення їх виплати; щодо розрахунку суми неустойки, то він грунтується на недостовірності даних, а отже його висновки є хибними. За період з 24.05.2019 року по 30.11.2021 року заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні ВП 59973190 від 07.09.2019 року відсутня.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У наданій суду заяві представник позивача підтримала позовні вимоги позивача, просила розглянути справу у відсутність позивача з представником.

У наданій суду заяві відповідач просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши подані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про вирішення справи за ст. 13 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог з відмовою у задоволенні позову, виходячи з встановлених наступних обставин.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до положень ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом.

Статтею 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч.2).

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов?язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов?язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Вказана позиція викладена і у правовому висновку в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 липня 2020 року, справа № 362/4462/16-ц, провадження № 61-10968св19.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням

матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 (попереднє прізвище ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 21.09.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року у справі №200/3350/19.

Від шлюбу позивач з відповідачем мають двох доньок - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.07.2020 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 укладено шлюб, зареєстрований у Соборному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №258, в наслідок чого позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 та копією її паспорту громадянина України.

Відповідно до Судового наказу від 05.06.2018 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №200/7994/19, з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_7 (наразі ОСОБА_8 ) аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 24 травня 2019 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до Розрахунку неустойки (пені) за заборгованість по аліментам, складеному позивачкою, розмір неустойки (пені) за період 24.05.2019 року по 30.11.2021 року становить 141604,39 грн.

Вбачається, що згідно з розрахунком з заборгованості по аліментах, наданим старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Ковтюх Є., розмір заборгованості відповідача за аліментами станом на 01.11.2021 року складає 12 271, 54 грн.

Як вказує позивач, сума неустойки (пені) за період з 24 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року складає 141 604,39 грн. і, враховуючи те, що сума неустойки (пені) за період з 24 травня 2019 року по 30 листопада 2021 року значно більша суми заборгованості, а відповідно до ст.196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, тому необхідно стягнути з відповідача 100 відсотків заборгованості, а саме 17 323,53 грн.

Відповідач у наданому суду Відзиві посилається на те, що він є фізичною особою-підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність індивідуально на свій ризик, він своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, який складений відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та з якого вбачається, що станом на 01.05.2022 року він має надмірно сплачену суму аліментів в розмірі 10 937,00 грн., що підтверджується «Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів», складеним старшим державним виконавцем Дрозд Ю. Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі, назву якого в подальшому змінено на Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Як вбачається з Відзиву на позовну заяву, наданого суду Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та складеного старшим державним виконавцем цього відділу Дрозд Ю., у вересні 2019 року позивачка звернулась до виконавчої служби із заявою про прийняття до провадження судового наказу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у справі № 200/7994/19 від 05.06.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх доходів на утримання неповнолітніх дітей, на підставі поданих документів 07.09.2019 року розпочате виконавче провадження ВП № 59973190. Станом на 30.11.2021 року боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів не мав, натомість у нього була наявне надлишкове перерахування щомісячної суми аліментів у розмірі 473,33 грн.

Встановлено, що нарахування аліментів ОСОБА_2 відбувається державним виконавцем у відповідності до Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій, відповідно до якої розрахування аліментів здійснюється відповідно до середнього доходу по регіону, зважаючи на положення ст. 195 СК України, відповідно до якої заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Також, старший державний виконавець зазначив, що вказана у позовній заяві заборгованість не підтверджена позивачкою належними та допустимими доказами, а саме виписками банку, у зв`язку з чим неможливо встановити ані суму несплачених аліментів ані строку прострочення їх виплати, з чим погоджується суд. Зазначила, що розрахунок суми неустойки, наданий позивачем, грунтується на недостовірності даних, а отже його висновки є хибними.

Відповідно до змісту даного Відзиву на позов, за період з 24.05.2019 року по 30.11.2021 року заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні ВП 59973190 від 07.09.2019 року відсутня.

Таким чином, з огляду на вказані обставини, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів своїм позовним вимогам, а зокрема тому, що у відповідача була наявна вказана у позові заборгованість по виконанню Судового наказу від 05.06.2018 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська у справі №200/7994/19 про стягнення з нього на користь ОСОБА_7 (зараз ОСОБА_8 ) аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у зазначений у позові період, а відтак, не надано доказів позовним вимогам про необхідність стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в сумі 17 323, 53 грн.

Суд бере до уваги також те, що у позові позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів станом на листопад 2021 року в сумі 17 323,53 грн. і саме, виходячи з цієї суми, заявляє вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 17 323, 53 грн.

Разом з цим, з наданого позивачем в обгрунтування вказаних позовних вимог розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Ковтюх Є., вбачається, що розмір заборгованості відповідача за аліментами станом на 01.11.2021 року зазначено в сумі 12 271.54 грн., що не збігається з сумою, вказаною позивачем у позові.

Крім того, в обгрунтування позовних вимог позивач у позові зазначає, що у відповідача сімейний стан не змінився, на його утримані інших дітей не має, є постійний заробіток, оскільки він є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід офіційно, але державний виконавець нараховує йому аліменти не від його доходу, а від середньої заробітної плати по Дніпропетровській області, що значно менше отриманих доходів відповідача; крім того, у відповідача є інші доходи, які він отримує не від підприємницької діяльності. про існування заборгованості по аліментам, є працездатним та має дохід.

Разом з цим, позивачем не надано будь-яких доказів того, що нею у встановленому законом порядку та у спосіб були оскаржені дії державного виконавця, в провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання вищевказаного судового наказу про стягнення аліментів з відповідача, та у якому, за твердженням позивачки державним виконавцем не вірно визначається заборгованість відповідача за аліментами як платника аліментів, який є фізичною особою підприємцем, та в супереч положень ст. 195 СК України, а також без врахування і інших доходів, які, як вона вважає, він отримує.

Натомість, відповідачем в ході розгляду справи доведено відсутність у нього заборгованості зі сплати аліментів у вказаний позивачем період та, в т.ч. у зазначеній нею сумі, а відтак підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, відсутні.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів задоволенню не підлягають у повному обсязі як недоведені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 274, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів, - відмовити.

Витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева