Справа № 761/5366/21
Провадження № 6/761/44/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

за участю секретаря Дем`янчук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра», Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування вимог заявник зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07.09.2010 року у цивільній справі №2-14364/10 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №156/П/РП/2008-840 від 03.04.2008 було задоволено в повному обсязі, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість у сумі 1444492 грн. 48 коп.

За заявою стягувача, ПАТ «Комерційний банк «Надра», Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняв до примусового виконання виконавчий лист про стягнення заборгованості, про що 19.01.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 стосовно боржника ОСОБА_3 .

Заявник, вказує, що згідно Договору № GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги від 30.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., за №1456, право вимоги за кредитним договором № 156/П/РП/2008-840 від 03.04.2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом ел. аукціону №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020. Новий Кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців, поручителів.

Заявник вважав, що існують правові підстави на здійснення заміни сторони виконавчого провадження, у зв`язку з чим просить заяву задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2021 вищевказана заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.02.2021 прийнято до розгляду заяву та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В подальшому у судове засідання, яке призначене на 26.09.2023, представник заявника та заінтересовані особи не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку. Представник заявника у заяві про заміну сторони виконавчого провадження просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути питання про заміну сторони виконавчого провадження за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання здійснюється судом, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №156/П/РП/2008-840.

Також, 03 квітня 2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» були укладені Договори поруки до кредитного договору №156/П/РП/2008-840 від 03.04.2008р., в забезпеченні вимог Кредитора за належне виконання позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23.10.2010 року у цивільній справі №2-14364/10 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість у сумі 1 444 372 грн. 48 коп.

Згідно інформації Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 19.01.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49861659 стосовно боржника ОСОБА_3 , стягувача - ПАТ «Комерційний банк «Надра».

Відповідно до Договору № GL48N718070_I_6 про відступлення прав вимоги від 30.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., право вимоги за кредитним договором № 156/П/РП/2008-840 від 03.04.2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом ел. аукціону №UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020.

Вирішуючи питання обґрунтованості наведених заявником підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні та відповідності таких обґрунтувань вимогам процесуального закону, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» за № 8 від 25.09.2015, при вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні у зв`язку з правонаступництвом через відступлення права вимоги суд має з`ясувати, чи наявний договір відступлення права вимоги, який є доказом правонаступництва.

Тому належним та допустимим доказом переходу права вимоги до нового кредитора є договір відступлення права вимоги, зокрема той, що набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 2-230/11 (провадження № 61-46230св18).

Крім цього, процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим, для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього (постанова ВП ВС від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10).

Як вже встановлено судом, 30.07.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір № GL48N718070_І_6 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. та зареєстровано за № 1456, за умовами якого право вимоги за кредитним договором №156/П/РП/2008-840 від 03.04.2008, укладений між ПАТ «КБ» Надра» та ОСОБА_5 відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Відповідно до п. 1 цього Договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку, зокрема, до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору.

Згідно п. 4 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 5 288 602,63 грн, яка сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до п. 14 цього Договору, тобто з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.

Натомість, до позовної заяви надано платіжне доручення № 1 від 06.07.2020 на суму 188 900 625,00 грн.

А відтак, доказів переходу відступлення прав вимоги, як підтвердження виконання умов договору, оплати вартості права вимоги, матеріали заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не містять.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявник, всупереч ст. 77-80 ЦПК України, не довів суду факт переходу права вимоги, а відтак, відсутні підстави для здійснення процесуального правонаступництва.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про заміну стягувача у справі його правонаступником задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 263, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» Бориспільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: Н.В. Сіромашенко