Провадження № 2/597/31/2023
Справа № 597/1501/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2023 р. м. Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.В.Васильченка, з участю секретаря судового засідання В.М.Богдана,

розглянувши в залі засідань Заліщицького районного суду Тернопільської області, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представник адвокат Перепечай Катерина Віталіївна до ОСОБА_2 , представник адвокат Голоден Олександр Михайлович, про стягнення заборгованості за договором позики, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що відповідач ОСОБА_2 11.05.2018 року позичив у нього грошові кошти в сумі 624000 грн., які зобов`язувався повернути готівкою частинами (рівними платежами в сумі 156000 грн. ( що еквівалентно 6 тисячам доларів США) до 01 жовтня кожного поточного року. Тобто, платежі в сумі 156 000 грн. повинні були здійснюватись 01 жовтня 2018, 2019, 2020 та 2021 року.

Відповідно до положень п.5 Договору позики позичальник, за порушення терміну повернення грошових коштів, зобов`язується сплатити позикодавцю грошову суму у розмірі 10 % від суми залишку заборгованості.

Договір позики посвідчено нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В.

Позивач ОСОБА_1 виконав умови договору позики від 11.05.2018 року, надавши кошти в сумі 624000 грн. Відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконував умови договору, частково погасив заборгованість, внаслідок чого станом на 02.10.2021 року вона складала 456025 грн. Станом на 12.11.2022 року, заборгованість становила 159636 грн.

Крім основного боргу за договором позики 159636 грн., позивач просить стягнути з відповідача 45602 грн. штрафу (нарахованого згідно п.5 Договору), три проценти річних в розмірі 24972.12 грн. відповідно до вимог ст.625 ЦК України, та інфляційні втрати в розмірі 70574.36 грн., а також судові витрати в розмірі 3007.58 грн. судового збору та 15000 грн. витрат згідно Договору про надання правової допомоги від 20.10.2022 року.

Представник відповідача, адвокат Голоден Олександр Михайлович подав відзив на позов, в якому вказав, що з наведеними доводами позивача відповідач погоджується частково зіславшись на наступне. ОСОБА_2 визнає основний борг в розмірі 119676.10 грн. із врахуванням двох переказів, здійснених 15.12.2022 року в розмірі 20000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_3 (дружини позивача) та від 18.12.2022 року в розмірі 19959.90 грн. також на рахунок ОСОБА_1 . Також відповідач визнає стягнення штрафу згідно п.5 Договору позики в розмірі 45602 грн. та інфляційні втрати в розмірі 24196.37 грн. Щодо судових витрат, представник відповідача ОСОБА_4 вважає, що їх слід покласти на сторони у понесених ними розмірах. Загальна сума позову, яку визнає відповідач становить 189472.72 грн. З урахуванням викладеного просить в задоволенні позовних вимог частково відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Перепечай К.В. 06.02.2023 року подали відповідь на відзив та просять суд прийняти зменшення позивачем позовних вимог на суму 39959,90 грн., з врахуванням двох платежів здійснених відповідачем на користь позивача після подачі позовної заяви до суду, а саме: від 15.12.2022 року на суму 20000 грн., та 18.12.2022 року на суму 19959.90 грн.

Таким чином позивач просить стягнути з відповідача: основний борг в розмірі 119676.10 грн., 45602 грн. штрафу (нарахованого згідно п.5 Договору), три проценти річних в розмірі 24972.12 грн. відповідно до вимог ст.625 ЦК України, та інфляційні втрати в розмірі 70574.36 грн., а також судові витрати в розмірі 3007.58 грн. судового збору та 15000 грн. витрат згідно Договору про надання правової допомоги від 20.10.2022 року.

Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження. 28 грудня 2022 року представник відповідача адвокат Голоден О.М. подав клопотання про перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до загального, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою суду від 28 грудня 2022 року дане клопотання залишено без задоволення.

З 01 лютого по 10 березня 2023 року головуючий суддя у справі В.В.Васильченко не виконував посадові обов`язки у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 11 травня 2018 року уклали Договір позики, який посвідчили нотаріально. Згідно умов Договору ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 624 000 грн., що за курсом НБ України , на дату посвідчення угоди, становить 24000 доларів США., які відповідач зобов`язувався повернути готівкою частинами (рівними платежами в сумі 156000 грн. ( що еквівалентно 6 тисячам доларів США) до 01 жовтня кожного поточного року. Тобто, платежі в сумі 156 000 грн. повинні були здійснюватись 01 жовтня 2018, 2019, 2020 та 2021 року.

Відповідно до положень п.5 Договору позики позичальник, за порушення терміну повернення грошових коштів, зобов`язувався сплатити позикодавцю грошову суму у розмірі 10 % від суми залишку заборгованості.

Відповідно до вимог статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Ст. 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Стаття 526 Цивільного кодексу України регламентує, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. (ч.1 ст.1050 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Крім того, за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором ч. 1 ст. 1049 ЦК України.

Таким чином, договір позики, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Так, судом встановлено, що 11.05.2018 року між сторонами укладено договір позики. Факт укладення договору позики сторони не заперечили, а тому вказаний факт окремому доказуванню в ході розгляду справи не підлягає та є встановленим.

На день подання позовної заяви відповідачем не виконано обов`язку з повернення коштів позивачу в обумовленій сумі, а саме: основного боргу за договором позики 159636 грн. Тому, ОСОБА_1 крім основного боргу просить стягнути з ОСОБА_2 45602 грн. штрафу (нарахованого згідно п.5 Договору позики), три проценти річних, нарахованих за період з 02.10.2018 року до 23.02.2022 року, в розмірі 24972.12 грн., відповідно до вимог ст.625 ЦК України, та інфляційні втрати, нараховані також за період з 02.10.2018 року по 23.02.2022 року, в розмірі 70574.36 грн., а також судові витрати в розмірі 3007.58 грн. судового збору та 15000 грн. витрат згідно Договору про надання правової допомоги від 20.10.2022 року.

Суд приймає до уваги аргументи відповідача щодо зменшення суми основного боргу із врахуванням платежів згідно квитанцій від 15.12.2022 року на суму 20000 грн. (на картковий рахунок ОСОБА_3 (дружини позивача) та від 18.12.2022 року в розмірі 19959.90 грн. (також на рахунок ОСОБА_1 ), долучених до відзиву на позов, оскільки позивач у відповіді на відзив просить зменшити позовні вимоги щодо суми основного боргу за позикою на 39959.90 грн. із врахуванням вказаних платежів.

Враховуючи наведені вище правові висновки, а також приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами саме договору позики, форма та зміст яких, а також іноземна валюта, у якій надано грошові кошти в позику, відповідають положенням цивільного законодавства, а відповідач, на відміну від позивача, свої зобов`язання за цими договором не виконав, що зумовило виникнення у позивача права на звернення до суду із даним позовом задля стягнення заборгованості в примусовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а отже, підлягають задоволенню в повному обсязі.

У справі є судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3007.58 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн., які документально підтверджені і які з урахуванням задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в користь позивача.

Керуючись ст.ст. 510, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) борг за договором позики в сумі 119676 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят шість) гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) штраф в розмірі 45602 (сорок п`ять тисяч шістсот дві) гривні 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) три проценти річних в розмірі 24972 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві) гривні 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) інфляційні втрати в розмірі 70547 (сімдесят тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 3007 (три тисячі сім ) гривень 58 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч ) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляцію, яка подається безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя В. В. Васильченко