ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1596/23 Справа № 212/4205/22 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/4205/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Ведяшкіної Ю.В., -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», та в обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період часу з 16.08.1994 року по 20.01.2017 року, тобто понад 22 роки, він працював на ПрАТ «Суха Балка» у шкідливих умовах праці за різними професіями, а саме: з 16.08.1994 р. по 12.12.1995 р. на посаді механіка дільниці №2 шахти «Фрунзе» на підземних роботах з повним робочим днем; з 12.12.1995 р. по 04.01.2001 р. - кріпильником дільниці №4 шахти «Фрунзе» з повним робочим днем, в підземних умовах; з 04.01.2001р. по 20.01.2017р. підземним механіком дільниці №7 шахти «Фрунзе», з повним робочим днем в підземних умовах. Тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу призвели до стійкої втрати професійної працездатності та професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група D, в поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь ЛН- третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК першої стадії. Висновком МСЕК від 28.11.2017 року позивачу первинно визначена стійка втрата професійної працездатності в наслідок професійного захворювання у розмірі 15%. При повторному огляді МСЕК від 11.08.2022 року позивачу визначено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 60% безстроково та встановлено третю групу інвалідності безстроково. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив здоров`я, чим йому завдана моральна шкода. Тяжкий стан здоров`я не дає можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою, улюбленими справами, відчувати повний смак життя; натомість вимагає постійно проходити амбулаторне лікування, приймати медичні препарати, періодично проходити стаціонарне лікування.

Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив в 300000 грн., які просив суд стягнути з відповідача без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено частково стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 185 000 гривень 00 копійок, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ПрАТ «Суха Балка» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати ухваливши рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що виробнича діяльність підприємства, яке використовує працю робітників у шкідливих умовах праці не є протиправною за умови дотримання роботодавцем гарантій з прав працівника на охорону праці, встановлених законодавством. Позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці та усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Розмір моральної шкоди, що стягнений судом першої інстанції з ПрАТ «Суха Балка», не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги. просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в період часу з 16.08.1994 року по 20.01.2017 року, тобто понад 22 роки, працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці за різними професіями, а саме: з 16.08.1994 р. по 12.12.1995 р. на посаді механіка дільниці №2 шахти «Фрунзе» на підземних роботах з повним робочим днем; з 12.12.1995 р. по 04.01.2001 р. - кріпильником дільниці №4 шахти «Фрунзе» з повним робочим днем, в підземних умовах; з 04.01.2001р. по 20.01.2017р. підземним механіком дільниці №7 шахти «Фрунзе», з повним робочим днем в підземних умовах (а.с.5-9).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 05.09.2017 року, протокол №1034, складеного ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» Скакуну О.В. вперше встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група А. ЛН-першого-другого ступеня. Стаж роботи у шкідливих умовах 23 роки 09 місяців. Умови праці концентрація пилу складала від 4,7 до 12,8 мг/м3 при ГДК-2,0 мг/м3-45-93% робочого часу, температура +18,4,+24,8, вологість 92-100% при нормі 30-80%, кл.3.1. Протипоказана робота в підземних умовах, в умовах дії пилу, важкої фізичної праці та несприятливого клімату.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 17.10.2018 року, протокол №1483, складеного ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» ОСОБА_1 верифіковано легеневе професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої стадії, емфізема легень другої-третьої стадії), група С, в поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь ЛН- третього ступеня. НК першої стадії.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 19.07.2022 року, протокол №1198, складеного ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» ОСОБА_1 верифіковано легеневе професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії (пиловий бронхіт третьої стадії, емфізема легень третьої стадії), група Д, в поєднанні з персистуючою бронхіальною астмою, важкий перебіг, четверта ступінь ЛН- третього ступеня. Хронічне легеневе серце. НК першої стадії.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 27 вересня 2017 року, складеного на підприємстві відповідача, професійне захворювання ОСОБА_1 виникло внаслідок наявності шкідливих умов праці за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти ім. Фрунзе підземним механіком дільниці забезпечував безперебійну та технічно правильну експлуатацію устаткування, забезпечував дотримання технологічних схем, проектів, паспортів та виконання робіт. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Під час первинного огляду 28.11.2017 року відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною комісією про результати визначення ступеню працездатності позивачу встановлено 15% втрати професійної працездатності; під час повторного огляду 11.08.2022 року - 60% втрати професійної працездатності та встановлено третю групу інвалідності безстроково.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт порушення відповідачем, як роботодавцем, на якого покладається обов`язок забезпечувати безпечні і нешкідливі умови праці, права позивача на належні, безпечні і здорові умови праці, що полягало у перевищенні гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що призвело до стійкої втрати професійної працездатності та до виникнення хронічного професійного захворювання, та відповідно до заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків, з причини отримання внаслідок наведених факторів професійного захворювання, втрати працездатності на 60% та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає постійного лікування. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд врахував заявлений позивачем розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, яку він оцінив в 300 000 грн., наданий позивачем розрахунок наведеної суми, враховуючи період роботи позивача на підприємства відповідача за вказаною професією, який становить 22 роки 5 місяців, характер отриманих позивачем професійних захворювань, та інші обставини, та визначив суму грошового відшкодування, завданої позивачу моральної шкоди в розмірі 185 000 грн. без урахування податків і зборів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди.

Тобто, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, а саме: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано медичний висновок, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, довідку про результати визначення ступеню втрати працездатності, та довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, відповідно до яких позивачу безстроково встановлено 3 групу інвалідності, ступень втрати працездатності - 60 відсотків.

Згідно Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 27.09.2017 року, причиною виникнення професійного захворювання Позивача є вміст пилу з вмістом вільного діоксину кремнію від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2,35 рази перевищує ГДК (4,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно ГОСТ 12.1.005-88). Зазначено, що внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Таким чином, в даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи скарги щодо необґрунтованості розміру відшкодування, оскільки відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995р., №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного страждання. Діюче законодавство не містить визначення способів обчислення її розміру. Зважаючи на це будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З рішення суду вбачається, що судом першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно досліджені всі обставини по справі у тому числі: тривалість роботи на підприємстві відповідача, що становить більше 22 років, характер та ступень втрати працездатності, яка встановлена позивачу безстроково, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, з урахування встановлення третьої групи інвалідності, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, судом враховані всі надані сторонами докази і їм дана належна оцінка. Визначена судом сума відшкодування моральної шкоди у 185 000 грн. є справедливою та такою, що відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 25 січня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв