Єдиний унікальний номер судової справи: 225/101/22
Номер провадження: 2/225/19/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Мигалевича В.В.,

за участю секретаря Голубової О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою адвоката Саєнка Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернулася до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис (реєстровий № 185641), на підставі якого державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Решетар Наталією В`ячеславівною було відкрите виконавче провадження (ВП №66116704) про стягнення з «боржника», яким є Позивачка ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 19575,00 грн.

Про існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса та відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо після надходження до її особистого мобільного додатку «Дія» постанови про відкриття виконавчого провадження № 66116704 від 19.07.2021 з ідентифікатором доступу, постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Шляхом безпосереднього доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень з ідентифікатором доступу позивачці стало відомо про винесення приватним виконавцем в межах цього виконавчого провадження постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 07.09.2021, яка була спрямована до КНП «Центральна міська лікарня», де працює позивачка.

При цьому позивачка зазначає про те, що будь-яких кредитних, фінансових відносин між позивачкою та ТОВ «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів не існує взагалі, про існування та розмір заборгованості відповідач її не інформував, будь-яких документів на згоду про розмір заборгованості позивачка не підписувала.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем при вчиненні виконавчого напису від 17.06.2021 за реєстровим №185641 на кредитному договорі (про існування якого позивачці невідомо, будь-яких кредитних договорів з відповідачем, позивачка зазначає, що не укладала) не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, яким чином нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Позивачка зазначає про те, що для неї незрозумілим та не доведеним залишається питання, які саме документи були наданні стягувачем нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, чи відповідають ці документи вимогам чинного законодавства, звідки у відповідача нотаріально посвідчений кредитний договір, якщо Позивачка ніколи не підписувала кредитні договори у нотаріуса.

Отже, у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, на підставі якого державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Решетар Наталією В`ячеславівною було відкрите виконавче провадження (ВП № 66116704) про стягнення з «боржника», яким є ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 19575,00 грн.

З метою захисту своїх прав в цивільному процесі між ОСОБА_1 та адвокатом Саєнко Олександром Миколайовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДН № 5271, видане на підставі рішення Ради адвокатів Донецької області від «28» листопада 2018р. №15, було укладено договір про надання правової допомоги від 29.12.2021 року за № 221. Відповідно до п.3.1 зазначеного договору правова допомога надається з оплатою гонорару адвокату за домовленістю сторін в фіксованому розмірі та складає 4000,00 гривень.

Відповідно до прибуткового касового ордеру ОСОБА_1 29.12.2021 було сплачено 4000 грн.

На підставі викладеного, позивачка просила:

1. Визнати виконавчий напис, вчинений 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 185641 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 19575,00 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 1488,60 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім грн. 60 коп.) та витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі грн.)

Ухвалою від 12.01.2022 відкрито провадження у справі.

Позивачка та її представник адвокат Саєнко О.М. в судове засідання не з`явилися, представником позивача надано до суду заяву з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, на задоволенні позову наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не прибув з невідомої причини, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив №003718717 від 02.02.2022 на позовну заяву, у якому просив справу розглянути за його відсутності, а також зазначив, що вважає позовну заяву безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву зазначив, що 19 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів (ТОВ «1 БАНК») та позивачем було укладено кредитний договір № 2475365.

31 жовтня 2019 року між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги №1/31/10 у відповідності до умов якого правонатупником усіх прав та обов`язків ТОВ «1 БАНК» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором №2475365 від 19 липня 2019 року.

17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №185641 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 19575,00 грн.

Окрім того відповідач зазначив про те, що вважає, що ним виконано вимоги передбачені п 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) Оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 185641, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 19575,00 грн. не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною.

Також, відповідач зазначив про те, що зі змісту виконавчого напису, вчиненого 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остпенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за №185641, правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «1 БАНК» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору №1/31/10 про відступлення прав вимоги від 31 жовтня 2019 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває в межах з 31 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2022 року, а отже представник відповідача зазначає, що право вимоги виникло у Відповідача 31 жовтня 2019 року і до моменту звернення Відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 17.06.2021 минуло менше трьох років.

Представник відповідача зазначено, що витрати позивачки на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того позивачем не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції» на підтвердження оплати правової, допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, представник відповідача вважає, що не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідив матеріали справи, повно та всебічно з`ясував обставини справи, розглянув надані докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого:

Судом установлено, що 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис (реєстровий № 185641) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», код платник; податків згідно з , на підставі Договору факторингу № 1/31/10 від 31 (тридцять першого) жовтня 2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №2475365 від 19 (дев`ятнадцятого) липня 2019 року, укладеного між Товариством обмеженню відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , заборгованості за період з 05.12.2019 по 31.05.2021 включно в розмірі 19575,00 грн., яка складається з:

- 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 14525,00 грн. заборгованість за процентами;

- 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису.

07.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Торецького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою №003718717 про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла до відділу 16.07.2021.

19.07.2021 постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Решетар Наталією В`ячеславівною було відкрите виконавче провадження (ВП №66116704) про стягнення з «боржника», яким є Позивачка ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 19575,00 грн.

19.07.2021 у межах виконавчого провадження (ВП №66116704) державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Решетар Наталією В`ячеславівною було винесено постанову про арешт коштів боржника.

07.09.2021 у межах виконавчого провадження (ВП №66116704) державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Решетар Наталією В`ячеславівною було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд ураховує таке:

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Згідно з пунктом 19 статті 34Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Так, згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до п.2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису-вчинення виконавчого напису вразі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень-письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат»та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) наведено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок),постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Слід зазначити, що позивачка, звертаючись до суду з позовною заявою зазначила, що розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису не є безспірним.

Щодо безспірності заборгованості слід зазначити таке.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Згідно з п.п.2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору щодо заборгованості як такого.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Разом із цим, ухвалою Вищого адміністративного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року - без змін, якою в свою чергу визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині пункту 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Як убачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 17 червня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять копію договору позики №2475365 від 19.07.2019 укладеного між Товариством обмеженню відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , на підставі якого було вчинено виконавчий напис і який було долучено представником позивача 11.02.2022 до матеріалів справи.

При цьому, з копії договору позики №2475365 від 19.07.2019 укладеного між Товариством обмеженню відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 не встановлено наявності жодних відомостей про його нотаріальне посвідчення, що також свідчить про його вчинення за відсутності передбачених для цього підстав.

Доказів протилежного відповідач суду не надав.

В постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги обгрнутованими і такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з п. 3 ч. 2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії договору про надання правової допомоги № 221 від 29.12.2021, квитанції до прибуткового касового ордера №25 від 29.12.2021, позивачем сплачено адвокату 4000,00 грн., попереднього розрахунку послуг адвоката (додаток до договору), відповідно до якого адвокату сплачено грошові кошти за роботу надання консультації, аналізу документів, збору доказів, підготовки процесуальних документів (позовна заява, заява про забезпечення позову), представництво інтересів клієнта в судових засіданнях).

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі №488/1363/17 висловлено правовий висновок, що втручання суду у відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Окрім того, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, передбачених ст.12,13 ЦПК України відповідно, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З аналізу зазначених положень закону вбачається, що виключно за клопотанням сторони суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, у разі доведення стороною неспівмірності витрат.

Представником відповідача клопотання про зменшення суми відшкодування витрат на професійну допомогу надано не було, однак у відзиві на позовну заяву представником відповідача було зазначено про необґрунтованість відшкодування таких витрат.

Щодо цього доводу представника відповідача, суд зазначає, що враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивачка була вимушена звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи, що хоча справа і розглядалась за відсутності учасників справи, в тому числі представника позивача, яким 06 січня 2022 року була підписана позовна заява, однак з матеріалів справи вбачається, що останнім 10.02.2022 було надано заяву про перенесення розгляду справи, 11.02.2022 було надано заяву про долучення до матеріалів справи копії виконавчого напису, вчиненого 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за реєстровим № 185641, копію заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2021 та копію договору позики від 19.07.2019, а також заяви від 25.02.2023 та від 23.02.2023 про розгляд справи за відсутності сторони позивача, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості (виконавчий напис був вчинений на суму заборгованості в розмірі 19575,00 грн.), яка є співмірною із заявленими позовними вимогами та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Таким чином, за надання правничої допомоги адвокатом Саєнком О.М. на користь ОСОБА_1 з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Європейська агенція з повернення боргів» має бути стягнуто 4000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи наявні квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання до суду позову, а також квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 496,20 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме 1488,60 грн. (992,40+496,20).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,12,13,76,141,247,258,259,263-265,268,273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Саєнка Олександра Миколайовича (85200, Донецька обл., м.Торецьк, вул. Московська 2/4), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032 м.Київ, вул. Симона Петлюри буд.30, ), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (01001 м.Київ, вул. Мала Житомирська 6/5), Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ( Донецька область, м.Торецьк, вул.Героїв Праці,3 ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 185641, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у загальному розмірі 19575,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032 м.Київ, вул. Симона Петлюри буд.30, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032 м.Київ, вул. Симона Петлюри буд.30, ), на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: В.В.Мигалевич