Справа № 357/5293/23
Провадження № 2-о/357/201/23
У Х В А Л А

12.05.2023 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

21.04.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, шляхом направлення засобами поштового зв`язку (зареєстрована судом 08.05.2023), в якій просить встановити фат батьківства ОСОБА_3 , відносно її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановлено, що заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ЦПК України.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України.

Крім цього, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначення походження дитини встановлено Главою 12 Сімейного кодексу України.

За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Як роз`яснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Зазначене кореспондується з п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де вказано, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) як заінтересовані особи.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують цей факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Також, при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і покійним до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання ОСОБА_3 батьківства.

Однак, всупереч вказаним нормам заявником, крім свідоцтва про народження дитини, не додано жодного доказу про спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і покійним до народження дитини та після, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Крім того, у заяві ОСОБА_1 не зазначила наступні обставини та докази в підтвердження цих обставин, а саме щодо спільного проживання з померлим, час проживання, за яких обставин та коли саме настала загибель ОСОБА_3 , чи був він військовослужбовцем, котрий загинув під час виконання бойового завдання, беручи участь у здійсненні заходів для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією росії, хто саме отримував свідоцтво про його смерть та вчиняв дії по захороненню, чи перебував ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, чи мав батьків, братів, сестер та дітей, у тому числі неповнолітніх, їх місця проживання та перебування.

Зазначення у заяві відомостей про вказаних осіб необхідне у зв`язку з тим, що встановлення факту батьківства може мати значення для спадкових правовідносин, у зв`язку з чим обов`язковим є залучення до справи як заінтересованих осіб близьких родичів померлого (батьків, братів, сестер, дітей тощо), тобто осіб, які є спадкоємцями померлого за заповітом або за законом, оскільки встановлення факту батьківства померлого впливає на права та обов`язки інших спадкоємців.

Оскільки відомостей про наявність чи відсутність таких осіб у заяві не вказано, суд позбавлений можливості встановити чи вбачається або не вбачається у даній справі спір про право.

Крім того, зазначення вказаних осіб заінтересованими особами може мати відповідне значення у справі, у тому числі щодо вирішення питання про призначення відповідної експертизи.

Суд звертає увагу заявника, що в окремому провадженні участь у справі крім самого заявника, беруть також заінтересовані особи, які мають юридичний інтерес у встановленні факту, оскільки за наслідками судового розгляду даної категорії справи рішення по справі може у подальшому вплинути на їх суб`єктивні права та обов`язки, або спонукати до вчинення дій з реалізації суб`єктивних прав заявника.

При цьому заявнику слід врахувати, що суб`єктний склад заінтересованих осіб по справі визначається в залежності від мети встановлення факту, однак у заяві про встановлення батьківства заявник визначила коло заінтересованих осіб на власний розсуд, зазначивши лише свою малолітню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відповідно до вимог ст. 47 ЦПК України не має процесуальної дієздатності, без наведення ґрунтовних підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення та безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідно для подальшого оформлення документів, які надаватимуть її доньці пільги та гарантії соціального захисту з боку держави згідно Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», однак, дана мета встановлення юридичного факту не конкретизована, оскільки не зазначено чого саме прагне досягти заявник внаслідок встановлення цього факту та які саме дії має вчинити для оформлення документів в державних установах та/або в іншій спосіб.

Також, заявником в заяві про встановлення факту батьківства не зазначено, чим підтверджуються підстави встановлення батьківства щодо конкретної особи відносно якої необхідно встановити певні факти та залежно від мети встановлення юридичного факту не визначено коло заінтересованих осіб, не зазначено, чи є спір про право цивільне із врахуванням заявленої мети - реалізація (відновлення) порушених прав заявника у визначений спосіб захисту, що суперечить вимогам статті 318 ЦПК України та є обов`язковою умовою для звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження.

Окрім того, заявник не надала жодних доказів того, що вона зверталася до військової частини, Міністерства оборони України із заявою про отримання пільг для членів сім`ї загиблого військовослужбовця та їй було відмовлено у наданні таких у зв`язку з тим, що вона не може довести факт батьківства.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання.

До заінтересованих осіб віднесено: 1) осіб, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню; 2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту.

Саме ці групи заінтересованих осіб притягуються до участі у справах окремого провадження.

Однак, в заяві ймовірні спадкоємці ОСОБА_3 не зазначені, не вказано органи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення факту, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості залучити до участі у справі осіб, коло яких визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, заявнику надається строк для усунення зазначених вище недоліків, в іншому випадку вона буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Керуючись ст. 185, 294, 318 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у зазначений вище строк, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Бондаренко