Справа № 369/2604/22
Провадження № 2/369/1416/23
РІШЕННЯ

Іменем України

10.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника адвоката Орловську Вікторію Анатоліївну звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі перший відповідач), Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі другий відповідач) про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Зазначивши, 14 жовтня 2020 року з вини ОСОБА_2 , яка, керуючи автомобілем Skoda Oktavia, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 124 Правил дорожнього руху України, сталося зіткнення з належним, ОСОБА_1 , автомобілем Шевро Авео державний номер НОМЕР_2 .

24.10.2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено Постанову, якою визнано винним водія ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем Skoda Oktavia, державний номер НОМЕР_1 , здійснив ДТП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю, що належить ОСОБА_1 на праві власності, завдано пошкодження.

Відповідно до страхового поліса №ЕР-111099901 ОСОБА_2 уклав із Приватним акціонерним товариством СК "Міжнародна страхова компанія" договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Під час дії цього договору 14.10.2020 року стався страховий випадок. Для отримання страхового відшкодування ОСОБА_1 , відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.04 р. № 1961-IV (далі Закон № 1961), звернувся до СК "МСК" із заявою про страхове відшкодування (долучивши передбачені законодавством документи), справа №21024.

Однак СК "МСК" досі не прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування та не виплатило його. Таким чином, страхова компанія безпідставно затягує розгляд страхового випадку. Вважає бездіяльність СК "МСК" неправомірною, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Проте на 05.02.2022 року відповідачами не було відшкодовано шкоду. Страховою компанією було повідомлено та отримано рішення, що сума страхового відшкодування, а саме вартість матеріального збитку складає 11354,10грн.

Позивач також зазначив, про стягнення моральної шкоди, розмір душевних страждань позивача і страждань його родини оцінюється позивачем в 3 000,00 (три тисячі) гривень.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.08.2022 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження ти вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

Позивач та його представник у судове засідання 10.05.2023 року не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, через канцелярію суду адвокатом Орловською В.А. було подано заяву про розгляд справи без участі позивача, за наявними матеріальними справами, проти заочного розгляду справи не заперечує.

ОСОБА_2 до суду не з`являвся, відзив на позовну заяву не надавав, про час і місце засідання повідомлені належним чином.

Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» до суду не з`явилося, відзив на позовну заяву не надавав, про час і місце засідання повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.

24.10.2022року Києво-Святошинським районним судом Київської області винесено Постанову, якою визнано винним водія ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем Skoda Oktavia, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до страхового поліса №ЕР-111099901 ОСОБА_2 уклав із приватним акціонерним товариством СК "МСК" договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Під час дії цього договору 14.10.2020р. стався страховий випадок. Для отримання страхового відшкодування ОСОБА_1 , відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.04 р. № 1961-IV (далі Закон № 1961), звернувся до СК "МСК" із заявою про страхове відшкодування (долучивши передбачені законодавством документи), справа №21024.

Страховою компанією складено висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого встановлено: страхова справа № 21024 пройшла базове погодження, та затвердила страхове відшкодування в розмірі 11354,10грн. та повідомила що відшкодування готується до перерахування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 4 липня 2018 року дійшла висновку, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована. Після настання страхового випадку позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, отримав від Страхової компанії « Міжнародна страхова компанія» Рішення від 13.01.2021 №139 про виплату страхового відшкодування в розмірі 11354,10грн., проте відшкодування так і не отримав.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що обов`язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача.

Отже, настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22 - 31, 35, 36 Закону).

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що в даному випадку страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, а в іншій частині відшкодування покладається на винну особу, так як між відповідачем та його страхувальником укладено договір обов`язкового страхування.

У свою чергу, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення з першого відповідача на користь позивача 11 354,10 грн страхового відшкодування.

Також позивач просить з першого відповідача на користь позивача 3 000 грн моральної шкоди.

Частинами першою та другою ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Для відшкодування моральної шкоди у даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправної поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

На підтвердження завданої моральної шкоди позивач посилався на глибину та тривалість душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням його майна та порушення звичного стану життя.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 3 000 грн не містить жодного обгрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу першим відповідачем моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на другого відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (61001, м. Харків, пр. Гагаріна, 41/2; ідентифікаційний код 31236795) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 11 354 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят чотири гривні) 10 коп. страхового відшкодування та 992 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні) 40 коп. судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 12.05.2023 року.

Суддя А.В. Янченко