КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/3151/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сушко Л.П., Суханової Є.М.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національні інформаційні системи», третя особа: Міністерство юстиції України, про зобов`язання вчинити дії та стягнення збитків, -

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 07.09.2020 року вона приєдналась до Договору приєднання шляхом подання заяви до Запорізької регіональної філії відповідача (здійснює обслуговування приватних виконавців Донецької області) про приєднання до договору про надання послуг приватним виконавцям, пройшла навчання та отримала доступ до АСВП.

Вказувала, що вона здійснювала оплату послуг щомісяця за послуги користування АСВП, що надаються відповідачем. До 24.02.2022 року позивачка здійснювала діяльність приватного виконавця в місті Маріуполь Донецької області. В результаті військової агресії Російської Федерації місто Маріуполь є майже знищеним і окупованим військами країни-агресора, що є загальновідомим фактом.

24 лютого 2022 року відповідач заблокував (припинив) доступ до АСВП та інших державних реєстрів всім приватним і державним виконавцям, тому станом на день звернення до суду позивачці доступ до АСВП як приватному виконавцю відповідачем не відновлено.

Вважала, що дії відповідача щодо припинення доступу до АСВП та інших державних реєстрів позивачці та не відновлення такого доступу, на переконання позивачки є протиправними. Припинення доступу позивачці до АСВП здійснено відповідачем без жодної правової підстави, як і без жодної правової підстави не здійснено його відновлення.

Зазначала, що 26.04.2022 року на електронну пошту ОСОБА_1 надійшов рахунок ДП «Національні інформаційні системи» від 28.02.2022 №983 на оплату послуг щодо користування АСВП за лютий 2022 року.

26 квітня 2022 року позивачкою здійснено оплату послуг відповідача в розмірі 1 311 грн.

24 травня 2022 року позивачка звернулась до відповідача з листом, в якому просила повідомити дату припинення доступу до АСВП, ким безпосередньо здійснено припинення доступу до АСВП та за чиїм розпорядженням (наказом тощо) з наданням копії такого розпорядження (наказу тощо) з нормативним обґрунтуванням припинення такого доступу до АСВП.

Листом від 21.06.2022 року №1740/13.1-16 з посиланням на Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та лист ТППУ від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 відповідач повідомив, що позивачці обмежено доступ до АСВП 24.02.2022 року. Також даним листом відповідач підтвердив, що жодної правової підстави обмеження доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження 24.02.2022 року не було і що це зроблено з метою забезпечення цілісності інформації та недопущення несанкціонованого доступу до відомостей, що містяться в державних інформаційних ресурсах. Даним листом відповідач також повідомив, що відновлення доступу приватним виконавцям здійснюється на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2022 року №1310/5.

Однак, Наказ Міністерства юстиції України від 04.04.2022 року №1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану» (зі змінами від 24.05.2022 року №2068/5) на приватних виконавців, офіси яких знаходяться на тимчасово окупованій території України та/або території, на якій ведуться бойові дії, не розповсюджується. Крім того, цей наказ видано набагато пізніше, ніж відбулось припинення доступу до АСВП відповідачем.

Листом Міністерства юстиції України від 27.06.2022 року № 50656/52409-33-22/20.5.1 повідомлено, що відповідач повідомив про призупинення роботи єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції. А також про те, що відповідач є самостійним суб`єктом господарювання і Мін`юст не володіє відомостями, на якій правовій підставі (наказу, розпорядження тощо) та безпосередньо ким здійснено припинення їй доступу до АСВП.

Таким чином відповідач, діючи самостійно, посилаючись на обставини непереборної сили, безпідставно припинив їй, як позивачці, доступ до АСВП і не відновив його до дня звернення до суду. Позивачка стверджує, що знаходиться на не окупованій території України, на якій не ведуться бойові дії. Ніякої загрози несанкціонованого доступу до відомостей, що містяться в державних інформаційних ресурсах з боку позивачки немає.

Позивачкою сплачено рахунок відповідача за надані послуги з користування АСВП за лютий 2022 року. Однак відповідачем не виконуються умови Договору щодо своєчасного і належного надання послуг з користування Автоматизованою системою виконавчого провадження та іншими Єдиними та Державними реєстрами, чим причинено збитки у вигляді неотриманої винагороди.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 22 листопада 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити.

Скаргу обґрунтовує тим, що наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 затверджено «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» (далі - АСВП), відповідно до п.2 якого автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу;

адміністратор Системи - державне підприємство «Національні інформаційні системи» уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів зі створення та технологічного супроводження програмного забезпечення Системи, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, виконання інших функцій, передбачених цим Положенням.

Відповідно до п. 5 даного Положення доступ до Системи реєстраторів та користувачів (крім сторін виконавчого провадження) здійснюється з використанням ідентифікаторів доступу, що надаються адміністратором Системи на підставі відповідних договорів, а також з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання, що є сумісними з програмним забезпеченням Системи. Отримання кваліфікованого електронного підпису у кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг здійснюється самостійно.

Доступ до АСВП за приписами даного Положення припиняється Адміністратором у разі зупинення, припинення діяльності приватного виконавця або зміни виконавчого округу.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 25.06.2015 року №1059/5 «Деякі питання щодо визначення адміністратора Єдиних та Державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції України» державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі - відповідач) визначено адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України.

Адміністратор Єдиних та Державних реєстрів здійснює заходи зі створення, впровадження та супроводження програмного забезпечення реєстрів, відповідає за їх технічне і технологічне забезпечення, збереження та захист даних, здійснює технічні та технологічні заходи з надання, блокування та анулювання доступу до цих реєстрів, а також інші заходи (дії), передбачені законодавством.

Взаємовідносини позивача та відповідача регулюються договором про надання послуг приватним виконавцям, розміщеним на офіційному веб-сайті відповідача до статті 634 Цивільного кодексу України є договором приєднання та укладається шляхом приєднання Користувача до всіх його умов (далі - Договір).

За цим Договором Підприємство зобов`язується надавати Користувачу послуги з користування АСВП та іншими Єдиними та Державними реєстрами (далі разом - Системи), адміністратором яких є Підприємство, а Користувач зобов`язується здійснювати оплату таких послуг у розмірі та порядку, визначеному цим Договором (п.1.1).

Для забезпечення належного виконання Сторонами умов цього Договору Підприємство зобов`язується здійснити організаційні заходи щодо надання Користувачу доступу до Систем, право доступу до яких Користувача/Помічника/Відповідальної особи визначено законодавством (п. 1.2).

Обов`язками Підприємства за п.2.1.1 Договору є надання Користувачу/Помічнику/Відповідальній особі, після проходження ними навчання роботі з Системами на умовах, визначених п.1.2 цього Договору, ідентифікатори доступу до Систем та забезпечити за заявою Користувача технічне обслуговування автоматизованого робочого місця (у тому числі виконання робіт, пов`язаних з поновленням роботи Систем) на умовах визначених цим Договором протягом строку його дії.

Відповідно до п.2.3.7 Договору зупинення/поновлення доступу Користувача/Помічника/Відповідальній особі до Систем здійснюється Підприємством на підставі інформації, отриманої від Структурного підрозділу про зупинення/поновлення Користувачем діяльності приватного виконавця.

Згідно з п.2.3.8 Договору Підприємство має право тимчасово блокувати або анулювати доступ до Систем на підставі рішення Міністерства юстиції України, його територіальних органів, оформленого відповідно до законодавства, або у разі отримання інформації про можливу компрометацію ідентифікаторів доступу та/або особистих ключів кваліфікованого електронного підпису.

За п.2.3.8 Договору, в разі, коли Підприємству стало відомо про факт передачі Користувачем/Помічником/Відповідальною особою права або можливості доступу до Систем третім особам, відповідач має право призупинити доступ до Систем такому Користувачу/Помічнику/Відповідальній особі.

Відповідно до п.2.4. Договору Користувач має право одержувати від Підприємства послуги за цим Договором на підставах та у порядку, визначеному цим Договором. Вимагати від Підприємства виконання зобов`язань за цим Договором.

Згідно з п.4.1. Договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань, що виникають з цього Договору, Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором, а також згідно з чинним законодавством України.

За п.4.3.1 Договору Підприємство несе відповідальність за невиконання зобов`язань за цим Договором у відповідності до чинного законодавства України.

Вказує, що 07.09.2020 року позивачка приєдналась до договору приєднання шляхом подання заяви до Запорізької регіональної філії відповідача (здійснює обслуговування приватних виконавців Донецької області) про приєднання До договору про надання послуг приватним виконавцям, пройшла навчання та отримала доступ до АСВП.

Позивачка здійснювала оплату послуг щомісяця за послуги користування АСВП, що надаються відповідачем.

До 24.02.2022 року позивачка здійснювала діяльність приватного виконавця в місті Маріуполь Донецької області. В результаті військової агресії Російської Федерації місто Маріуполь є майже знищеним і окупованим військами країни-агресора, що є загальновідомим фактом.

24.02.2022 відповідач заблокував (припинив) доступ до АС ВП та інших державних реєстрів всім приватним і державним виконавцям.

Станом на теперішній час доступ до АСВП мені як приватному виконавцю відповідачем не відновлено.

Дії відповідача щодо припинення доступу до АСВП та інших державних реєстрів позивачу та не відновлення такого доступу по теперішнього часу є протиправними.

Припинення доступу позивачу до АСВП здійснено відповідачем без жодної правової підстави, як і без жодної правової підстави не здійснено його відновлення.

Висновок суду першої інстанції про те, що Наказом Міністерства юстиції України від 04.04.2022 року №1310/5 чітко регламентовано порядок відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП, який в даному випадку не дотримано позивачем, вважає необгрунтованим і таким, що не відноситься взагалі до предмету позову.

Так, на її думку, на теперішній час, що також підтверджено поясненнями третьої особи, законодавством не регламентовано порядок відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП, чиї офіси опинились на окупованій території після 24 лютого 2022 року.

Наказ Міністерства юстиції України від 04.04.2022 року №1310/5 "Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану» з наступними змінами від 24.05.2022 №2068/5, регулює порядок відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП за виключенням тих, чиї офіси розташовані на окупованій території і території, де ведуться бойові дії.

Офіс позивача розташовано на тимчасово окупованій території в м. Маріуполь, про що було зазначено в позовній заяві. Про відсутність правового регулювання відновлення доступу позивачу до АСВП також зазначалось позивачем у відповіді на пояснення третьої особи. Але судом дані факти не взято до уваги і зроблено невірний висновок, що позивачем не дотримано регламентованого порядку відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП.

Також, висновок суду про дотримання або недотримання позивачем порядку доступу до АСВП, не відноситься до предмету позовних вимог і виходить за його межі. Позивачем не надавались суду заяви до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про відновлення доступу до АСВП, так як ці документи не мають відношення до предмету спору щодо порушення договірних відносин з відповідачем.

Саме тому, що цю ситуацію не врегульовано відповідним нормативним актом, через початок повномасштабної війни в нашій країні, позивач звертається до суду за захистом своїх прав, а також прав і інтересів сторін виконавчого провадження.

Якщо б порядок доступу до АСВП, затверджений наказом Мінюсту від 04.04.2022 №1310/5 зі змінами від 24.05.2022 №2068/5, розповсюджувався на позивачку, то вона б не зверталася до суду з даним позовом?

Позивачка жодним чином не заперечує правовий статус відповідача як суб`єкта забезпечення кібербезпеки, зокрема забезпечення захисту інформації в Єдиних та державних реєстрах, держателем яких є Міністерство юстиції України.

Але цей статус ніяким чином не дозволяє відповідачу порушувати тривалий час права інших суб`єктів.

Дійсно на початку бойових дій не було відомо як будуть розвиватись події та чи буде існувати наша країна як незалежна та суверенна в подальшому.

Але вже пройшло дев`ять місяців з початку повномасштабної війни. Позивач повідомив відповідачку про те, що знаходячись на підконтрольній території, надавши довідку внутрішньо переміщеної особи, має змогу продовжувати професійну діяльність, для чого необхідно відновити доступ до держаних реєстрів. Ніяких несанкціонованих дій з боку позивачки не вчинено і під примусом терористів вона не перебуває.

Верховним Судом в постанові від 16.07.2019 року у справі №917/1053/18 зроблено висновки про те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідачем не надано суду доказів, що з боку позивачки вчинено несанкціоновані дії з системою (реєстрами), або позивачка знаходиться на окупованій території, що є будь-яка загроза з боку позивачки інформації, яка міститься в автоматизований системі виконавчого провадження.

Більш того, кожний боржник у виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні у позивачки, має змогу користуватись автоматизованою системою виконавчого провадження через ідентифікатор доступу до системи, переглядати, копіювати, роздруковувати документи, знаходячись в будь-якій точці земної кулі, в тому числі на окупованій території України та території Російської Федерації. В той же час позивачка як приватний виконавець, знаходячись на підконтрольній Україні території, не має можливості навіть перегляду своїх виконавчих проваджень.

Діючи на свій розсуд в умовах воєнного стану і непередбачуваності подій в нашій країні, відповідач взяв на себе всю повноту відповідальності за тимчасове припинення позивачці доступу до державних реєстрів. Таким же чином, пересвідчившись в тому, що позивачка знаходиться на підконтрольній території, що з боку позивачки не допущено несанкціонованих дій з системою (а цього не могло бути в силу того, що доступ до системи було припинено), відповідач повинен відновити доступ до системи.

Всі доводи відповідача про ймовірність несанкціонованого втручання позивачем в систему є лише припущеннями, без належних доказів, які не мають відношення до предмету позову. Тобто, позивачка ще не вчинила жодних неправомірних дій, але доступ вже припинено і не відновлено протягом дев`яти місяців.

Відповідно до Статуту ДП "НЛІС", затвердженого наказом МЮ України від 10.01.2019 року №79/5, Державне комерційне підприємство "Національні інформаційні системи" засноване на державній власності та належить до сфери управління Міністерства юстиції України; метою діяльності підприємства є отримання прибутку шляхом здійснення господарської діяльності в сфері створення, розробки, підтримки, супроводження, удосконалення, модернізації та технічного супроводження Єдиних та Державних реєстрів, автоматизованих систем, баз даних та інших інформаційних систем, функцій з адміністрування, супроводження, забезпечення, функціонування та підтримки роботи яких покладено на підприємство.

Безпідставним обмеженням доступу до АСВП і не відновленням його протягом дев`яти місяців відповідачем завдано позивачці збитки у вигляді неотриманої основної та додаткової винагороди приватного виконавця.

Розмір основної та додаткової винагороди позивача за останні шість місяців перед припиненням доступу до АСВП складав:

1. Серпень 2021 - 135 633,37 грн.

2. Вересень 2021 - 131 272,35 грн

3. Жовтень 2021 - 149 993,47 грн

4. Листопад 2021 - 123 679,78 грн

5. Грудень 2021 - 88 128,77 грн.

6. Січень 2022 - 82 018,23 грн.

Разом 710725,97 грн.

Середньомісячний розмір основної та додаткової винагороди дорівнює 118 454,33 грн (710725,97 грн/6 міс).

Збитки у вигляді неотриманої основної та додаткової винагороди приватного виконавця з 01.03.2022 року - до 22.11.2022 року складають 1 061 500,64 грн (118 454,33 грн х 8 міс х 22 дні).

Курс долара за період розрахунку винагороди з серпня 2021 року до січня 2022 року складав 27 грн. Тобто сума збитків в доларах по курсу 27 грн складав 39 314,84 дол. США (1 061 500,64 грн / 27 грн).

В даний час курс долара складає 42 грн. Тобто сума збитків від 01.03.2022 року - до 22.11.2022 року складає 1 651 223,28 грн (39 314,84 дол. х 42 грн).

Таким чином, вважає, що відповідачем порушено договорні зобов`язання, порушено право позивачки на мирне володіння своїм майном. Таке втручання не є виправданим і створює надмірний тягар для позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ДП «Національні інформаційні системи» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вказує, що позивач у своїй скарзі не вказала зовсім, у чому саме виявилась незаконність оскаржуваного рішення суду, не вказала, які конкретно норми матеріального та процесуального права були порушені та як саме - чи судом першої інстанції було неправильно тлумачено закон, або застосовано норми закону, які не підлягають застосуванню, або не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню та які саме мали бути застосовано до спірних правовідносин.

Також вбачається, що апеляційна скарга фактично дублює доводи позовної заяви та інших процесуальних документів позивачки, які не спираються на законодавство, що регулює спірні правовідносини, та які зводяться виключно до незгоди із оскаржуваним судовим рішенням.

Натомість, на переконання державного підприємства «Національні інформаційні системи», судом першої інстанції було повно і всебічно досліджено обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, договірні умови між позивачкою та відповідачем, і застосовано правильно норми матеріального та процесуального законодавства.

Вказує, що основним доводом позивачки є те, що на її думку, положення Наказу Міністерства юстиції України від 04.04.2022 року №1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану» не поширюються на правовідносини щодо надання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження між нею та ДП «НАІС», а їх застосування до спірних правовідносин виходить за межі предмету позову у справі №761/13310/22.

Натомість, за переконанням позивачки, відносини між позивачкою і відповідачем регулюються виключно договірними умовами. Як відомо, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивачки до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.

Предметом позову ОСОБА_1 була вимога «Зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження приватному виконавцю ОСОБА_2».

При цьому, позивач вказує, що положення Наказу №1310/5 на неї не поширюються.

Разом з тим, Наказ №1310/5 містить загальне правило, згідно якого: «Відповідно до пунктів 3, 10 Положення про Міністерства юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228, з метою збереження та захисту даних, що містяться в автоматизованій системі виконавчого провадження, Єдиному реєстрі приватних виконавців України та недопущення несанкціонованих дій у них під час воєнного стану на території України наказую:

1. Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припинити:

доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, наданий реєстраторам автоматизованої системи виконавчого провадження, визначеним пунктом З розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за №1126/29256.

Отже, в межах своєї компетенції Міністерство юстиції України встановило загальне правило для всіх користувачів АСВП, згідно якого, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, доступ до АСВП припиняється.

Натомість, відновлюється такий доступ до АСВП користувачам в індивідуальному порядку за наявності для цього визначених умов, зокрема, тих, що встановлені абзацами сьомим - десятим пункту 2 Наказу № 1310/5 (для приватних виконавців).

Окрім того, положеннями Наказу №1310/5 не визначено, що його положення не поширюються на приватних виконавців, чиї офіси розташовані на окупованій території і території, де ведуться бойові дії. Також Наказ № 1310/5 не гарантує відновлення доступу до АСВП усім користувачам у загальному порядку.

Таким чином, умови Наказу №1310/5 поширюються, в тому числі і на позивача, а тому, відновлення доступу приватних виконавців, в тому числі і позивача, здійснюється на умовах, та в порядку, передбаченому цим наказом.

Натомість, як вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення доступу до АВСП з дотриманням встановленого порядку та вимог законодавства, з огляду на що, відсутні будь - які підстави для задоволення позову, оскільки законодавством чітко регламентовано порядок відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП, який в даному випадку не дотримано позивачем.

Також наголошує на тому, що технічне відновлення доступу до АСВП, в тому числі і надання послуг з користування Автоматизованою системою виконавчого провадження та іншими Єдиними та Державними реєстрами у межах укладеного договору про надання послуг приватним виконавцям, про яке просить позивач у своєму позові, слідує за владним управлінським рішенням Міністерства юстиції України про його надання.

Проте, вжиття організаційно-технічних заходів щодо відновлення доступу Позивачу до АСВП без рішення Міністерства юстиції України про його надання (а саме - письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України) с неможливим.

Судом першої інстанції було вірно надано правову оцінку обставинам справи та вказано, про те, що: «Оскільки, станом на 24.02.2022 року законодавством не був передбачений порядок роботи Реєстрів, зокрема АСВП, підприємство тимчасово (до прийняття, відповідних нормативних актів) призупиняючи роботу Реєстрів та доступ до них усім користувачам, керувалося відповідними загальними принципами законодавства.

Зазначає, що як вірно також було встановлено судом першої інстанції, вже 04.04.2022 року Міністерством юстиції України було прийнято наказ №1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2022 року за №381/37717 та набрав законної сили 05.04.2022.

Таким чином, зазначеним наказом Міністерством юстиції України було підтверджено правомірність дій ДП «НАІС» щодо тимчасового призупинення доступу користувачів до АСВП від 24.02.2022 року та було прийнято рішення Міністерства юстиції України про припинення доступу реєстраторам до АСВП на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, та порядок його відновлення.

Також, правомірність дій підприємства 24.02.2022 року щодо призупинення доступу до Єдиних та Державних реєстрів була підтверджена також 12.03.2022 року прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №263 «Деякі питання забезпечення функціонування інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів в умовах воєнного стану», якою на період дії воєнного стану державним підприємствам, що належать до сфери їх управління міністерств, для забезпечення належного функціонування інформаційних, інформаційно - комунікаційних та електронних комунікаційних систем, публічних електронних реєстрів, володільцями (держателями) та/або адміністраторами яких вони є, та захисту інформації, що обробляється в них, а також захисту державних інформаційних ресурсів, надано можливість вживати таких додаткових заходів, зокрема, зупиняти, обмежувати роботу інформаційних, інформаційно-комунікаційних та електронних комунікаційних систем, а також публічних електронних реєстрів.

Вказує, що право на відновлення доступу до АСВП виникає у певного користувача Системи внаслідок прийняття владного управлінського рішення Міністерства юстиції України.

Натомість, ДП «НАІС», будучи технічним адміністратором АСВП, з огляду на положення Наказу №1310/5, не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує, в тому числі, і щодо відновлення доступу позивачці до Системи, вживаючи організаційно-технічних заходів щодо відновлення доступу до конкретного реєстру конкретного користувача. Одночасно з цим, у ДП «НАІС відсутнє право перевірки законності рішень Міністерства юстиції України та право відмови від їх виконання. Тобто, ДП «НАІС реалізує приписи розпорядчих актів Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено законодавчим актом. Більше того, ДП «НАІС» не уповноважене на прийняття рішень щодо відновлення доступу приватному виконавцю до Системи, припиненого йому, як і іншим користувачам Системи, на період воєнного стану на території України на підставі приписів пункту І Наказу №1310/5.

Отже, з боку ДП «НАІС» відсутні протиправні дії щодо припинення доступу до АСВП та інших державних реєстрів та не відновлення такого доступу до теперішнього часу, як про це зазначає позивачка у своїй апеляційній скарзі.

Жодного повідомлення про необхідність відновлення доступу позивачці до АСВП від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходило, а тому правових підстав для відновлення доступу позивачці до АСВП не було.

Той факт, що позивачка повідомила відповідача про якісь факти і надала вказані ним документи, не надає права відповідачу відновити доступ до системи, адже як зазначалося у відзиві на позовну заяву, законодавством встановлена процедура відновлення доступу до системи, і відповідач не може відновити доступ позивачці, виключно на тій підставі, що вона помилково тлумачить чинні норми законодавства та не згідна з положеннями Наказу

№1310/5.

Таким чином, державне підприємство «Національні інформаційні системи», відмовляючи у відновленні позивачу доступу до АСВП, діяло на підставі Наказу №1310/5, та враховуючи приписи цього наказу, не зобов`язане відновлювати доступ до АСВП без письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що приймає відповідні рішення щодо наявності/відсутності прав доступу до АСВП конкретного реєстратора.

Щодо незгоди позивачки з положеннями Наказу №1310/5, то згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, Некомерційна організація «Асоціації приватних виконавців України» зверталась до суду з позовом щодо визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2022 року № 2068/5 «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 04 квітня 2022 року №1310/5».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2022 року у справі

№640/9537/22 у задоволенні позову Некомерційній організації «Асоціації приватних виконавців України» було відмовлено повністю.

Також, наголошує на тому, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову (ч.1 ст.6 Конституції України). Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Конституції України).

Отже, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування майнової шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Судом першої інстанції було вірно вказано, що на позивачку покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювана збитків та наявність причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками.

Оскільки судом в ході розгляду справи не було встановлено порушення цивільних прав позивача внаслідок протиправної поведінки відповідача, то суд вірно не вбачав підстав для задоволення вимоги в частині стягнення збитків.

Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року справа №127/16524/16-ц).

Разом з цим, позивачкою не надано належних доказів на підтвердження реальної можливості щодо отримання останнім доходів від здійснення ним діяльності приватного виконавця.

Вважає, що позивачка повинна довести також, що вона могла і повинна була отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила її можливості отримати прибуток.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 травня 2016 року №6-237цс16.

Проте, позивачкою не надано жодних доказів, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б нею отримані.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що

відсутні будь-які підстави для задоволення позову, оскільки законодавством чітко регламентовано порядок відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП, який в даному випадку не дотримано позивачем.

Зазначено, що оскільки судом в ході розгляду справи не було встановлено порушення цивільних прав позивача внаслідок протиправної поведінки відповідача, то суд не вбачав підстав для задоволення вимоги в частині стягнення збитків.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є приватним виконавцем та мала доступ до АСВП в період до 24.02.2022 року, відповідно до умов Договору про надання послуг приватним виконавцям.

Як вбачається зі змісту листа відповідача від 21.06.2022 №1740/13.1-16, 24.02.2022 позивачці було обмежено доступ до АСВП, з метою забезпечення цілісності інформації та недопущення несанкціонованого доступу до відомостей, що містяться в державних інформаційних ресурсах. У вказаному листі також зазначено, що відкритим листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, постановою КМУ від 12.03.2022 року №263, підприємствам та установам, зокрема, надано право зупиняти, обмежувати роботу інформаційних, інформаційно-комунікаційних та електронних комунікаційних систем, а також публічних електронних реєстрів. Надалі, питання доступу до АСВП у період воєнного стану врегульовано Наказом МЮ України від 04.04.2022 року №1310/5, відповідно до норм якого приватним виконавцям доступ до АСВП відновлюється на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби МЮ України, яке готується на підставі письмового звернення приватного виконавця.

Так, станом на 20.06.2022 року на адресу ДП «НАІС» не надходило повідомлень щодо необхідності відновлення ОСОБА_1 доступу до системи.

У листі від 27.06.2022 року №50656/52409-33-22/20.5.1 Міністерство юстиції України на звернення ОСОБА_1 стосовно надання інформації про припинення доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження зазначило, що механізм функціонування системи визначено Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом МЮ України від 05.08.2016 року №2432/5. Так, згідно пункту 2 розділу I Положення ДП «Національні інформаційні системи» уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів зі створенням та технологічного супроводження програмного забезпечення АСВП, збереження та захисту даних, що містяться в системі виконання інших функцій, передбачених Положенням. Відповідно до п.5 розділу I Положення доступ до Системи реєстраторів та користувачів (крім сторін виконавчого провадження) здійснюється з використанням ідентифікаторів доступу, що надаються адміністратором Системи на підставі відповідних договорів, а також з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання, що є сумісними з програмним забезпеченням Системи. З огляду на дію в України, починаючи від 24.02.2022 року воєнного стану, ДП «НАІС» з метою забезпечення збереження та захисту даних, а також недопущення несанкціонованих дій з інформацією реєстрів, повідомило про призупинення роботи єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство Юстиції України.

За наданим відповідачем Статутом, затвердженим наказом МЮ України від 10.01.2019 року №79/5, метою діяльності відповідача є отримання прибутку шляхом здійснення господарської діяльності в сфері створення, розробки, підтримки, супроводження, удосконалення, модернізації та технічного супроводження Єдиних та Державних реєстрів, автоматизованих систем, баз даних та інших інформаційних систем, функцій з адміністрування, супроводження, забезпечення, функціонування та підтримки роботи яких покладено на підприємство. Основним завданням підприємства є адміністрування систем, здійснення заходів зі створення, розробки, впровадження, супроводження та модернізації програмного забезпечення систем інші заходи (дії), передбачені законодавством.

Питання надання доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження регулюються Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом МЮ України від 05.08.2016 року №2432/5, доступ до Системи реєстраторів та користувачів (крім сторін виконавчого провадження) здійснюється з використанням ідентифікаторів доступу, що надаються адміністратором Системи на підставі відповідних договорів, а також з використанням кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання, що є сумісними з програмним забезпеченням Системи. Отримання кваліфікованого електронного підпису у кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг здійснюється самостійно.

Так, в матеріалах справи міститься Договір про надання послуг приватним виконавцям в редакції від 13.04.2021 року (далі-Договір), відповідно до якого ДП «Національні інформаційні системи» зобов`язується надати користувачу послуги з користування Автоматизованою системою виконавчого провадження та іншими Єдиними Державними реєстрами, адміністратором яких є підприємство, а користувач зобов`язується здійснювати оплату таких послуг у розмірі та порядку, визначеному цим Договором.

Для забезпечення належного виконання сторонами умов цього Договору підприємство зобов`язується здійснити організаційні заходи щодо надання Користувачу, за клопотанням Користувача (шляхом подання замовлення за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору) помічнику Користувача (далі - Помічник) та/або відповідальній особі Користувача (далі - Відповідальна особа) у передбачених законодавством випадках, логіну та паролю (далі - ідентифікатори) доступу до Систем, право доступу до яких Користувача/Помічника/Відповідальної особи визначено законодавством.

Відповідно до п.2.3 Договору підприємство має право у випадку підозри щодо вірусних атак з автоматизованого робочого місця Користувача/Помічника/Відповідальної особи, призупинити технічну можливість доступу для роботи з Системами до повного усунення загрози, про що негайно повідомляє Користувача/ Помічника/ Відповідальну особу, та після усунення такої загрози вживає всіх необхідних заходів щодо поновлення такої технічної можливості.

Пунктом 2.3.7 Договору визначено, що зупинення/поновлення доступу Користувача/Помічника/Відповідальної особи до Систем здійснюється Підприємством на підставі інформації, отриманої від Структурного підрозділу про зупинення/ поновлення Користувачем діяльності приватного виконавця.

За п.7.9 Договору відповідно до ст.634 ЦК України даний договір є договором приєднання та укладається шляхом приєднання Користувача до всіх його умов. У випадку незгоди зі змістом та формою Договору, чи окремих його положень, Користувач вправі відмовитися від його укладення. У випадку внесення змін до Договору, умови нової редакції Договору поширюються на відносини Сторін за цим Договором, які виникли з дати внесення змін до Договору.

Матеріали справи містять заяву позивача від 07.09.2020 року про приєднання до умов вказаного Договору.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан від 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року. Станом на день прийняття рішення дія воєнного стану на території України продовжується.

Судом встановлено, що з огляду на запровадження в Україні воєнного стану, відповідачем 24.02.2022 року було призупинено доступ усіх користувачів до Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, в тому числі, до: Автоматизованої системи виконавчого провадження. Про тимчасове призупинення роботи та доступу до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України (в тому числі і АСВП), відповідач 24.02.2022 року публічно повідомив усіх користувачів у мережі інтернет на своїй веб-сторінці.

Так як станом на 24.02.2022 року законодавством не був передбачений порядок роботи Реєстрів, зокрема АСВП, підприємство тимчасово (до прийняття, відповідних нормативних актів) призупиняючи роботу Реєстрів та доступ до них усім користувачам, керувалося відповідними загальними принципами законодавства.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу

У пункті 2 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року №2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за №1126/29256, вказано, що державне підприємство «Національні Інформаційні системи», як адміністратор Системи, уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та технологічного супроводження програмного забезпечення Системи, збереження та захисту даних.

Суд першої інстанції враховував умови п.2.3 Договору, згідно якого підприємство мало право призупиняти доступ відповідача до АСВП у разі виникнення підозри стосовно вірусних атак. Зокрема, чіткого переліку умов, на підставі яких тимчасово призупиняється доступ до АСВП внаслідок вірусних атак, вказаним договором не передбачено.

Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про основні засади забезпечення кібербезпеки України» (далі - Закон №2163-VIII) визначено, що кібербезпека - захищеність життєво важливих інтересів людини і громадянина, суспільства та держави під час використання кіберпростору, за якої забезпечуються сталий розвиток інформаційного суспільства та цифрового комунікативного середовища, своєчасне виявлення, запобігання і нейтралізація реальних і потенційних загроз національній безпеці України у кіберпросторі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 вказаного Закону комунікаційні системи всіх форм власності, в яких обробляються національні інформаційні ресурси та/або які використовуються в інтересах органів державної влади, органів місцевого самоврядування, правоохоронних органів та військових формувань, утворених відповідно до закону.

Пунктом 8 ч.4 ст.5 Закону №2163-VIII визначено, що суб`єкти господарювання, громадяни України та об`єднання громадян, інші особи, які провадять діяльність та/або надають послуги, пов`язані з національними інформаційними ресурсами, інформаційними електронними послугами, здійсненням електронних правочинів, електронними комунікаціями, захистом інформації та кіберзахистом.

За пунктом 1 ч.5 ст.5 Закону №2163-VIII суб`єкти забезпечення кібербезпеки у межах своєї компетенції, зокрема, здійснюють заходи щодо запобігання використанню кіберпростору у воєнних, розвідувально-підривних, терористичних та інших протиправних і злочинних цілях.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції вірно погодився з доводами представників третьої особи та відповідача, про те, що ДП «НАІС» є суб`єктом кібербезпеки України, а тому мало право здійснювати відповідні заходи запобігання використанню кіберпростору у воєнних цілях, терористичних та інших протиправних, злочинних цілях, а тому тимчасове припинення доступу до автоматизованої системи 24.02.2022 року було здійснено вимушено, з метою кіберзахисту та захисту інформації в мовах запровадження військового стану на території України.

Крім того, 04.04.2022 року Міністерством юстиції України прийнято наказ №1310/5 «Деякі питання доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру приватних виконавців України у період воєнного стану», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 квітня 2022 року за №381/37717.

За пунктом 2 вказаного Наказу (в редакції чинній станом на день звернення до суду) в період дії воєнного стану на території України: приватним виконавцям та помічникам приватних виконавців доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження припиняється та відновлюється адміністратором автоматизованої системи виконавчого провадження на підставі письмового повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке готується в порядку, встановленому абзацами шостим, тринадцятим, чотирнадцятим, двадцять першим та двадцять другим цього пункту.

Повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження готується Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі звернення приватного виконавця у разі, якщо:

приватним виконавцем укладено договір (договори) страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», строк дії якого (яких) не закінчився;

приватний виконавець не має заборгованості з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження;

адміністративно-територіальна одиниця, на території якої розташований офіс приватного виконавця, не окупована внаслідок військової агресії Російської Федерації та на цій території не проводяться воєнні (бойові) дії;

приватний виконавець здійснює діяльність в офісі, відомості про який внесені до Єдиного реєстру приватних виконавців України, та цей офіс відповідає вимогам, встановленим розділом II Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2016 року за № 1487/29617.

За наявності умов, визначених абзацами сьомим - дев`ятим цього пункту, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доручає управлінню забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, що перебуває в межах виконавчого округу приватного виконавця, провести перевірку щодо здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі та відповідності офісу приватного виконавця встановленим вимогам.

Перевірка проводиться працівниками управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, які визначаються керівником цього управління. За результатами перевірки складається акт, в якому зазначаються відомості, визначені пунктом 4 розділу III Положення про офіс приватного виконавця, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 листопада 2016 року № 3238/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 листопада 2016 року за № 1487/29617, та відомості щодо здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі. Здійснення приватним виконавцем діяльності в офісі має бути підтверджено наявністю в офісі матеріалів виконавчих проваджень, які перебувають та перебували на виконанні у приватного виконавця. Акт складається у трьох примірниках та підписується особами, які проводили перевірку, та приватним виконавцем (за його наявності). Один примірник акта надсилається до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Отже, наведеними нормами визначений перелік заходів, які є передумовою для відновлення доступу приватних виконавців до АСВП на період дії в Україні воєнного стану.

Також, суд вірно врахував посилання відповідача на те, що відповідного повідомлення про відновлення (надання) приватному виконавцю доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу відповідача не надходило і доказів протилежного матеріали справи не містять. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення доступу до АВСП з дотриманням встановленого порядку та вимог законодавства.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності будь-яких підстав для задоволення позову, оскільки законодавством чітко регламентовано порядок відновлення доступу приватних виконавців до системи АСВП, який в даному випадку не дотримано позивачем.

За ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також вірно не вбачав підстав для задоволення вимоги в частині стягнення збитків.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: