РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 569/13010/22

Провадження № 22-ц/4815/361/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

заявник, відповідач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костюченка Станіслава Адамовича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2023 року у складі судді Харечка С. П., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 адвокат Костюченко Станіслав Адамович звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви посилався на те, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області по справі №569/13010/22 з відповідача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 22.12.2021р. у розмірі 13 643 долари 137 центів. У зв`язку із збройною агресією російської федерації він не зміг у термін, встановлений розпискою від 22.12.2021р., повернути позивачці кошти. Вказував, що через вторгнення російської федерації у нього був відсутній будь який дохід протягом лютого-листопада 2022 року. Крім того зазначав, що у нього на утриманні є син від першого шлюбу ОСОБА_3 , згідно рішення суду по справі №2-10359/09 він сплачує аліменти на користь сина. Зазначав також, що у його теперішньої дружини є син від першого шлюбу, який також знаходиться на його утриманні. Вважав, що наведені обставини в сукупності об`єктивно ускладнюють виконання рішення суду. Просив суд відстрочити виконання рішення суду до завершення воєнного стану.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована законодавчо закріпленими принципом обов`язковості виконання судових рішень як складової права на справедливий суд, а також положеннями ст. 435 ЦПК України, яка передбачає відстрочення або розстрочення виконання рішення суду у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення і наявність яких робить його виконання неможливим, та обґрунтоване тими обставинами справи, підтвердженими належними й достатніми доказами, які вказують , що такі обставини відсутні з боку заявника.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, постановленою за невідповідності фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Костюченко Станіслав Адамович оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність обставин, які дозволяють відстрочити виконання рішення суду про стягнення боргу. Пояснює, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації він не зміг у термін, встановлений розпискою від 22.12.2021р., повернути позивачці кошти, адже у нього був відсутній будь-який дохід протягом лютого-листопада 2022 року. Додає, що його дружина, ОСОБА_4 змогла влаштуватися на роботу лише у вересні 2022 року, внаслідок чого дохід сім`ї за період з 31.10.2022 року склала 9272,72 грн., якого ледве вистачає на потреби сім`ї. Зазначає, що з метою погашення боргу перед позивачкою матір`ю дружини виставлено на продаж будинок у АДРЕСА_1 , і цей факт свідчить про те, що він не ухиляється від виконання рішення і має намір його виконати при першій можливості. Стверджує, що у нього на утриманні є син від першого шлюбу, ОСОБА_3 , на якого він сплачує аліменти за рішенням суду по справі №2-10359/09, а також утримує сина своєї дружини від першого шлюбу. Покликаючись на те, що наведені обставини є обставинами особливого характеру, що унеможливлюють своєчасне виконання рішення суду про стягнення боргу, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням від 23 листопада 2022 року Рівненським міським судом Рівненської області по справі №569/13010/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість згідно розписки від 22.12.2021р. у розмірі 13 643,137 долари 137 центів та судовий збір у розмірі 4 989,11 грн..

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Разом з тим, статтею 435 ЦПК України передбачена можливість та визначені підстави для відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 445 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 445 ЦПК України).

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду, заявник такими винятковими обставинами, що унеможливлюють виконання рішення суду вказував наступні:

у зв`язку із збройною агресією росії проти України він не зміг повернути кошти в термін, встановлений розпискою від 22.12.2021р. до 01.05.2022р.; через військове вторгнення російської федерації у нього був відсутній будь-який дохід протягом лютого-листопада 2022 року; у нього на утриманні є син від першого шлюбу ОСОБА_3 , на користь якого він сплачує аліменти згідно рішення суду по справі №2-10359/09; у його теперішньої дружини є син від першого шлюбу, який також знаходиться на його утриманні та стверджував, що ці всі обставини в сукупності є такими обставинами, що об`єктивно ускладнюють виконання рішення суду, і основною причиною є матеріальний стан завника та членів його сім`ї.

Аналогічні доводи містить і апеляційна скарга.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Саме тому для застосування передбаченого законом відстрочення або розстрочення виконання рішення повинні існувати виняткові обставини. При цьому, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Заявником не наведено виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Заявником не надано доказів, які б підтверджували, що у зв`язку із збройною агресією росії, воєнними діями в Україні, у нього не було можливості працевлаштуватися або йому було відмовлено у працевлаштуванні чи здійсненні підприємницької діяльності, тобто не наведено доказів, що він вживав певних дій до працевлаштування. Народження дитини не є об`єктивною причиною невиконання зобов`язань за договором позики. Негативний матеріальний стан та наявність на утриманні неповнолітніх дітей не є обставинами винятковими та такими, що унеможливлюють виконання рішення суду. Такої позиції притримується і Верховний Суд в своїй постанові від 30 жовтня 2019 року, зазначаючи, що обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні апеляційної скарги, оскільки заявником не наведено доводів та не надано конкретних доказів наявності в сім`ї заявника виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує і відсутність відомостей та будь-яких доказів про те, що заявник перебуває в гіршому становищі порівняно з позивачкою з огляду на запровадження в державі воєнного стану. Навпаки, позивачкою надано свідоцтво про народження сина та витяг з державного реєстру актів цивільного стану про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, з якого вбачається, що позивачка є одинокою матір`ю та виховує одна сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також договір №36535 про навчання сина в НУВГ на контрактній основі, згідно якого вона має зобов`язання по оплаті його навчання.

Встановлені обставини справи вказують на відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви та відстрочення виконання рішення суду.

Відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08 ( провадження № 61-15140св18).

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Костюченка Станіслава Адамовича залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 січня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 березня 2023 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Шимків С. С.