Справа № 946/9235/21
Провадження № 2/946/970/23
УХВАЛА

24 лютого 2023 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонноо суду Одеської області Жигуліна С.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

24.02.2023 відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відвід головуючого судді Жигуліна С.М. Заява про відвід головуючого у справі обґрунтована тим, що суддя Жигулін С.М. розглядав справу № 500/3242/16-ц між тими самими сторонами про стягнення аліментів, та рішенням від 27.07.2017 року позовні вимоги задовольнив частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн щомісячно. В подальшому дане рішення було змінено рішенням Апеляційного суду одеської області від 09.11.2017 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини у розмірі 10000,000 грн щомісячно. Постановою Верховного суду від 14.01.2019 рішення Апеляційного суду Одеської області було залишено без змін. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 має сумнів в безсторонності судді, і просить суд задовольнити заяву про відвід головуючого у справі.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому 1 ст. 33 ЦПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про відвів головуючого у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною другою ст. 36 ЦПК України встановлено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України.

Однак при цьому частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Заявник ОСОБА_1 не надала належних доказів, що є підставою для самовідводу, або відводу головуючому у справі.

З урахуванням вказаного, передбачені законом підстави для відводу головуючого у справі відсутні.

Керуючись ст. 36, 40, 258-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про відвід головуючому у справі залишити без задоволення.

Вирішення питання про відвід здійснити суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М.Жигулін