19.01.2023 Справа № 363/1364/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2023 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря судових засідань Андрєєвої О.А., представника позивача адвоката Боднар Б.Є., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Терентьєва О.Ю. надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Позивач звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 03 грудня 2009 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2079. 21 квітня 2010 року від вказаного шлюбу народився син - ОСОБА_3 11 березня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва у справі №754/5680/18 винесено рішення про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Відповідно до вказаного рішення, що набрало законної сили - дитина - ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, на будь-які досудові способи врегулювання даного питання не йде. Станом на сьогодні загальна сума щомісячних витрат на дитину складає орієнтовно 30000 грн. Оскільки, відповідач не має постійного місця роботи, його дохід мінливий та нерегулярний, а тому вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у загальному розмірі 15000 грн., без врахування додаткових витрат, що у випадку необхідності, будуть нею стягуватися в окремому порядку. Вказана сума аліментних зобов`язань є цілком можливою для сплати щомісячно відповідачем. Оскільки відповідач займається підприємницькою діяльністю, є засновником та директором товариства з обмеженою відповідальністю «Вінмаст», також має у власності нерухоме майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок в селі Гореничі Києво-Святошинського району Київської області. Відповідач є власником транспортного засобу та має змогу регулярно виїжджати на відпочинок, в тому числі за кордон. Відтак, абсолютно має фінансову спроможність для утримання сина в своїй частині батьківського обов`язку, а тому позивач звернулась до суду з даним позовом та просить стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 16.06.2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

10.08.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому просить задовольнити позовну заяву частково та стягнути з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1 372 грн. Зазначив, що позовна заява не може бути задоволена в повному обсязі та визнає оплату аліментів у мінімальному розмірі, що передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, а саме 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, який на момент розгляду даної справи складає 1372,00 грн., виходячи з наступного. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доказів, що підтверджують обставини викладені в ній, позивачем не надано ніякого розрахунку витрат, які вона несе на дитину. Тобто, позивач звертаючись з вимогою про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 15000,00 грн., стверджуючи що витрати на дитину складають щомісячно 30000,00 грн., тобто більше в 10 разів ніж встановлений прожитковий мінімум для дитини 6-18 років в 2022 році (на момент розгляду справи прожитковий мінімум складає 2744,00 грн.), не надає жодного індивідуального переліку потреб на дитину, їх розрахунок та хоча б якісь докази, що вона несе такі витрати, а відтак такі доводи позивача не можуть бути взяті до уваги. До того ж в супереч вимогам ст. 182 СК України позивачем не надано доказів про особливості стану здоров`я дитини, які б свідчили про необхідність постійного лікування/реабілітації, матеріального становища позивача, яке б дозволяло йому сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі, наявність у позивача у власності нерухомого майна, а також витрат позивача на відпочинок та сплату застави.

Ухвалою суду від 25.08.2022 року витребувано від Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України (01001,м. Київ, вул. Городецького, 13) Інформаційну довідку (Витяг, інформацію тощо) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про наявність нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Витребувано з Головного управління ДПС у м. Києві відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів платника податку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , за період з 01.01.2020 по 31.12.2020, за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021, та за період з 01.01.2022 по 18.05.2022.

15.12.2022 року до суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що будинок, щодо якого надано документ про право власності, є таким, який не придатний для житла. У нього не має можливості добудувати та відремонтувати зазначений будинок, у зв`язку із відсутністю стабільного достатнього доходу. Також зазначив, що коли виникає необхідність додаткових витрат платних медичних послугах, він завжди бере участь повністю або частково в їх сплаті. Крім того, зазначив, що позивачем не надано належного розрахунку витрат. Відповідачу так і не зрозуміло на які потреби необхідні такі кошти, скільки позивач витрачається на дитину на харчування, засоби гігієни, навчання тощо. Також зазначив, що ніколи не відмовлявся та не самоусувався від покладених на нього батьківських обов`язків. Більш того, саме позивач чинить відповідачу перешкоди в нормальному спілкуванні з сином, що підтверджується його зверненням до органів опіки. Станом на сьогодні відповідач взагалі не має інформації щодо місця знаходження його дитини, що стало підставою для звернення з запитом до школи та інших дій, щодо пошуку дитини.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові, а також письмових пояснень, долучених нею у судовому засіданні. Зазначила, що вважає, що позивачем повністю доведено, що заявлена сума аліментних зобов`язань в розмір 15 000 грн. є цілком можливою до сплати щомісячно відповідачем. Інформація щодо того, що відповідачу невідоме місце знаходження дитини ОСОБА_3 є відвертим обманом суду зі сторони позивача, оскільки позивачем було повідомлено відповідачу місце перебування дитини та можливість спілкування з дитиною напряму на особистий номер дитини.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів у розмірі у розмірі 1 372 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позову заяву та в письмових поясненнях. Підтвердив, що він дійсно має на праві власності житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль. Однак житловий будинок є непридатним до житла, автомобіль зараз працює на потреби Збройних Сил України. Також зазначив, що зараз працює не повний робочий день та отримує дуже низький дохід. Вільний від роботи час допомагає військовим. Вважає необґрунтованими витрати позивача на навчання дитини, лікування, гуртки та проживання в тому числі і за кордоном, оскільки це все він би зміг організувати безкоштовно через своїх друзів. У січні 2022 року він дійсно відпочивав разом з сином у Республіці Танзанії. Відпочинок коштував йому близько 1000 доларів США. На відпочинок гроші дали йому друзі. Застава у розмірі 299853 грн. внесена була також не ним, а друзями. Останній раз надавав позивачу гроші на утримання сина у 2021 році приблизно у розмірі 3000 грн. Після чого перестав давати гроші на утримання сина, оскільки не погоджувався з тим куди та як позивач витрачала його кошти.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами 03.12.2009 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з його матір`ю - ОСОБА_2 .

Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2019 року, довідками про реєстрацію місця перебування особи № 37 та № 38 від 12.05.2022 року, виданими Виконавчим комітетом Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області Новосілківського старостинського округу.

Відповідно до свідоцтва на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1848 га. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок загальною площею 299,7 (кв.м), що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суд Київської області від 25.11.2019 року визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 299,7 кв.м, житловою площею 93,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ., та визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль Renault модель Trafic, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , 2011 року випуску.

Перебування у власності зазначеного майна відповідачем в судовому засіданні було визнано та не заперечувалось.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 22 вересня 2022 року при огляді житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено що в зазначеному будинку немає умов для проживання, відсутній ремонт, опалення та інше.

Як вбачається з довідки № 1/06-22 від 22.06.2022 року виданої ОСОБА_1 , він працює в ТОВ «Вінмаст» з 12.05.2017 року та займає посаду директора. Дохід за період з 01.12.2021 року по 31.05.2022 року склав 13 037,50 гривень.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період 01.01.2020 року по 30.06.2022 року сукупний дохід ОСОБА_1 склав 157 237,50 гривень.

Відповідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховуються дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі дитина ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, на відповідача, як на батька покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не було досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Визнаючи розмір аліментних зобов`язань, суд враховує вимоги ст.182 СК України та вважає, що визначений позивачем розмір аліментів в сумі 15 000 грн. є завищеним, оскільки матеріали справи не місять доказів достатності (наявності) у відповідача заробітку (доходу), який би надавав можливість суду визначити суму аліментів саме у такому розмірі.

Крім того, суд не враховує витрати позивача на медичне обслуговування та на розвиток здібностей дитини, які є додатковими в розумінні ст. 185 ЦПК України та не враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При цьому суд наголошує, що обов`язок по утриманню дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одного із батьків.

Доводи відповідача про те, що поїздка за кордон та внесення за нього застави у розмірі 299853 гривень (квитанція 0.0..1 від 22.04.2021 року) здійснювалось за кошти його друзів, його автомобіль зараз працює на потреби Збройних Сил України, суд відхиляє як бездоказові. Посилаючись на вказані обставини позивач всупереч положенням ч.3 ст. 12 ЦПК, ст.81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав до суду належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст. 77-80 ЦПК України. Ті обставини, що при внесенні застави платником зазначено ОСОБА_4 , свідчить лише про внесення цих грошових коштів зазначеною особою, оскільки відповідач, перебуваючи під вартою позбавлений можливості зробити ці дії, та не підтверджує належність цих грошових коштів цій особі. Доводи відповідача, що житловий будинок, який перебуває у його власності є непридатним до життя, не спростовує факту перебування цього будинку у власності позивача та необхідності врахування цієї обставини при визначенні судом розміру аліментів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, зміст позовних вимог, які частково визнані відповідачем, та у відповідності до ст. 182 СК України, стан здоров`я та матеріальне положення дитини, стан здоров`я та матеріальне положення відповідача, який в силу свого віку є працездатним, не має на утриманні інших осіб, працює у ТОВ «Вінмаст» на посаді директора та має у власності земельну ділянку площею 0,1848 га., житловий будинок загальною площею 299,7 кв.м, а також транспортний засіб Renault модель Trafic номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , а також положення ч. 3 ст. 182 СК України, за якою - суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд приходить до переконання, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у розмірі 8 000 грн. на утримання сина ОСОБА_3 ..

Це відповідатиме, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Позивачем не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі.

Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в твердій грошовій сумі розміром 8 000 (вісім тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, а саме з 31 травня 2022 року і до повноліття дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Повне судове рішення складено 24 січня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 , Новосілківського старостинського округу Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна