Справа № 175/659/23
Провадження № 2-о/175/21/23
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

"20" лютого 2023 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Білоусової О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Головне управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:
14.02.2023 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

У своїй заяві заявник просить встановити факт того, що він приймав безпосередню участь у бойових діях у складі діючої на той період армії СРСР в державі Афганістан в період часу з 08.02.1986 року по 02.11.1987 року включно.

Встановлення цього факту заявнику необхідно для подальшого оформлення пенсії як учасника бойових дій.

Суд, вивчивши заяву, матеріали справи, дійшов до наступного.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатись судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Таким чином, на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою чинне законодавство передбачає позасудову процедуру підтвердження особою її участі в бойових діях з метою отримання статусу учасника бойових дій. Визначено орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлено перелік документів, необхідних для підтвердження участі особи в бойових діях. Перекладання на суд функцій такого органу суперечило б вимогам закону, створило б умови для уникнення встановленої законодавством процедури отримання статусу учасника бойових дій та поставило б у нерівні умови осіб, які отримують такий статус з дотриманням цієї процедури. Проте особа, якій рішенням уповноваженого органу (комісії) відмовлено у визнанні учасником бойових дій, не позбавлена права звернутися до суду з метою оскарження такого рішення, і під час дослідження обставин відмови в позовному провадженні можуть досліджуватися, зокрема, докази, надані особою на підтвердження факту участі у бойових діях разом з іншими обставинами, заслуховуватись доводи і заперечення сторін.

З урахуванням наведеного, заява за вирішенням якої звернувся ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Зазначене узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року по справі № 263/9043/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за даною заявою.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.186, 258-260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Головне управління пенсійного фонду в Дніпропетровській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15-ти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О. М. Білоусова