Провадження №2/523/571/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 219420 грн., посилаючись на те, що 30 грудня 2019 року він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 дол. США на строк до 30 грудня 2020 року, але відповідач борг вчасно не повернув і на даний час ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з нього суму боргу за офіційним курсом Національного банку України на день звернення до суду з позовом у розмірі 219420 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2194,2 грн.

30 листопада 2022 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, суд вживав заходи щодо їх повідомлення про час і місце розгляду справи.

Представник позивача надав через канцелярію суду клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу розписки, в якому також просив розглянути справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за останньою відомою адресою місця проживання, проте судова повістка повернулася до суду без вручення адресату з довідкою Укрпошти «За закінченням терміну зберігання», отже відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотання не звертався.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 30 грудня 2019 року ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Автозаводським РВ КГУ УМВС України в Полтавській області 05.12.2000 року, отримав в позику від ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 18 червня 2001 року суму грошових коштів у розмірі 6000 дол. США. Зобов`язується повернути вказану суму до 30 грудня 2020 року, що підтверджується оригіналом розписки.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення боргу не виконав у встановлений у договорі строк і на даний час ухиляється від його виконання.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

За викладених обставин, наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

З боку відповідача суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми боргу.

За викладених обставин, судом встановлено, що на час розгляду справи грошові кошти за розпискою від 30 грудня 2019 року у розмірі 6000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду еквівалентно 219420 грн. відповідачем не повернуто.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2194,20 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Автозаводським РВ КГУ УМВС України в Полтавській області 05 грудня 2000 року, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 30 грудня 2019 року у розмірі 219420 грн. та судовий збір у розмірі 2194,20 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 25 квітня 2023 року.

Суддя