Провадження № 2-о/344/346/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Стефанець Г.Я.,

розглянувши у судовому засіданні заяву адвоката Микулича Ігоря Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Микулич Ігор Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців відносно ОСОБА_2 , та встановити наступні заходи тимчасового обмеження його прав і покласти на нього такі обов`язки: - усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_2 є внуком заявниці ОСОБА_1 , вони проживають разом за адресою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 систематично вчиняє відносно ОСОБА_1 фізичне та психологічне насильство, що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

ОСОБА_2 перебуває на профілактичному обліку як «Кривдник».

Заявниця ОСОБА_1 боїться за своє життя та здоров`я, оскільки ОСОБА_2 погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Тому звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією виявилися неефективними та не захистили її від насильства. Тому просила суд видати обмежувальний припис, строком на шість місяців, відносно ОСОБА_2 .

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від її представника адвоката Микулича Ігоря Володимировича до суду надійшла заява, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі заявника та представника, заяву підтримав, додатково уточнив, що просить усунути перешкоди у користуванні кімнатою у якій проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є внуком заявниці ОСОБА_1 , вони проживають разом за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно постанови Івано-Франківського міського суду від 10.05.2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.8-9).

Згідно відповіді на адвокатський запит Івано-Франківського РУП від 28.07.2023 встановлено, що на ОСОБА_2 18.04.2023, 05.06.2023 складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, які скеровані у суд для прийняття рішення, до кримінальної відповідальності за вказаний період часу не притягався. ОСОБА_2 перебуває на активному профілактичному обліку як «кривдник» (а.с.10-11).

Суд дійшов висновку про те, що наразі існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно заявниці ОСОБА_1 , і такі ризики є реальними.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувального припису шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

З врахуванням фактичних обставин справи, враховуючи те, що сторони по справі проживають в одній квартирі, в різних кімнатах, та є близькими родичами, суд вважає, що слід заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заходити у кімнату, яка перебуває у користуванні та в якій проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_2 ; - заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; - заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 81, 89, 263, 264, 265, 350-5, 350-6, 350-8, п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

Проте, зважаючи на наявність близьких родинних відносин, суд вважає, що строк такої заборони слід зменшити до 3 (три) місяців, а відтак заява підлягає до часткового задоволення.

В И Р І Ш И В :

Заяву адвоката Микулича Ігоря Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , в якому визначити йому тимчасові обмеження, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 3 (три) місяці, заходити у кімнату, яка перебуває у користуванні та в якій проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 3 (три) місяці, в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 3 (три) місяці, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису повідомити Івано-Франківський РУП ГУНП в Івано-Франківській області - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Богдан АТАМАНЮК