Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1294/22

21 лютого 2023 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

08 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Після виконання вимог п.2 ч.1 ст.187 ЦПК України, ухвалою від 23 грудня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17 січня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.

В обґрунтування позову вказує, що вона з відповідачем у період з 2016 по 2022 роки перебувала у незареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час спільного проживання з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося. Відповідач байдужий до своїх батьківських обов`язків. Зазначила, що не отримує від відповідача жодної грошової допомоги в матеріальному утриманні сина. Самостійно утримувати дитину важко. Достеменних даних про дохід відповідача не має, тому просила постановити рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що заявлені вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що усвідомлює свій обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття, бажає надавати їй матеріальну допомогу в розмірі, який є можливим для нього. Також вказує, що він не працевлаштований, обмежується тимчасовими заробітками, доходу від яких ледь вистачає на їжу та предмети першої необхідності, у власності жодного нерухомого майна не має тому, за відсутності сталих доходів, не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 4000 грн щомісячно. Крім того, просить врахувати при ухваленні рішення той факт, що у нього є неповнолітня дитина від першого шлюбу з ОСОБА_5 - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого за домовленістю з матір`ю дитини він сплачує останній аліменти. Крім того, відповідач просить врахувати той факт, що він змушений надавати матеріального допомогу матері ОСОБА_7 , яка є інвалідом ІІІ групи.

В судове засідання позивачка не з`явилася, у поданій заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.

Відповідач у судове засідання призначене на 21 лютого 2023 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Богородчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 08 квітня 2021 року (а.с.7), батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки вона народила дитину не перебуваючи у шлюбі з відповідачем, відомості про батька дитини записані, за її вказівкою відповідно до положень ч.1 ст. 135 СК України, так при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У відзиві на позов, відповідач не заперечував своє батьківство, щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки секретаря Солотвинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №987/02-45 від 01 грудня 2022 року (а.с.5), позивач ОСОБА_1 проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 разом із малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час позивач та відповідач проживають окремо, малолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Вказані вище обставини визнані відповідачем у наданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.16-17) та не підлягають доказуванню відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України.

Як стверджує відповідач у відзиві на позов на його утриманні перебуває його малолітня дитина від першого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також він надає матеріальну допомогу своїй матері ОСОБА_7 , яка є інвалідом третьої групи.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано: копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 23 листопада 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримує пенсію по інвалідності (а.с.18).Також відповідачем надано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Богородчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 18 січня 2023 року (повторно) актовий запис №6 від 02 лютого 2009 року (а.с.19), з якого вбачається, що відповідач записаний батьком малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надаючи оцінку зазначеним доказам суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні.

Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: факт проживання дитини з матір`ю; вік дитини, матеріальне становище позивачки, яка на даний час здійснює догляд за малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та немає можливості працевлаштуватися, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, здоров`я дитини, те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів.

Так відповідач є особою працездатного віку, відсутні відомості, що останній має у власності нерухоме чи рухоме майно, при цьому враховує наявність у відповідача іншої дитини малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та непрацездатної матері - ОСОБА_7 , яка є інвалідом ІІІ групи, відсутність постійного місця праці та стабільного доходу.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що факт безробіття не знімає з відповідача обов`язку передбаченого законом щодо необхідності утримання власної дитини, оскільки відсутність у батька можливості надавати дитині, відповідного розміру її утримання, не фігурує в переліку обставин, які враховує суд при визначенні розмірів аліментів, і ця обставина не звільняє батька від обов`язку по утриманню дитини.

Водночас, доводи позивачки, якими вона обґрунтовує розмір аліментів на суму 4000 гривень щомісячно посилаючись на те, що відповідач має сезонні заробітки та отримує значні суми коштів не підтверджено у суді належними доказами.

При цьому суд враховує, що завищений розмір аліментів може стати надмірним тягарем для відповідача, також не достатню обгрунтованість заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки на утримання дитини, слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень, щомісячно, а позов задовольнити частково.

Суд вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними, необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини та є об`єктивними з огляду на принцип рівності батьків в утриманні дитини.

При цьому суд звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій, а також заявляти вимогу про участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо).

За загальним правилом, відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на законодавчо встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 (станом на день ухвалення рішення), суд приходить до переконання, що аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 , які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно, починаючи з - 08 грудня 2022 року, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожної із сторін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

На підставі наведеного, ст. 84,180,181,182,184,191 СК України, керуючись ст.ст.263-265, 282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (трьох тисяч) грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 08 грудня 2022 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 22 лютого 2023 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: