Справа № 502/1521/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

при секретарі Нанєвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майн, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилась спадщина, зокрема на 1/3 частку нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: літ. А житловий будинок (житловою площею 55,4 кв.м., загальною площею 63,0 кв.м.), господарських будівель: літ. а прибудова, літ. а навіс, літ. Б літня кухня, літ. б прибудова, літ. б1 прибудова, літ. В сарай, літ. Г гараж, літ. г навіс, літ. Д сарай, літ. Е літня кухня, літ. Ж сарай, літ. З убиральня, 1-6;1 надвірні споруди, належної спадкодавцю та яке вона заповіла позивачці. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано не було, оскільки вказаний житловий будинок відносився до складу колгоспних до якого входили: спадкодавець ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 . Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. У зв`язку з цим звернулася до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку вказаного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на 1/3 частку вказаного житлового будинку, як члена колгоспного двору.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв не подавав..

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження та укладення шлюбу позивачки.

За життя спадкодавиці ОСОБА_3 належало спадкове майно у вигляді 1/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: літ. А житловий будинок (житловою площею 55,4 кв.м., загальною площею 63,0 кв.м.), господарських будівель: літ. а прибудова, літ. а навіс, літ. Б літня кухня, літ. б прибудова, літ. б1 прибудова, літ. В сарай, літ. Г гараж, літ. г навіс, літ. Д сарай, літ. Е літня кухня, літ. Ж сарай, літ. З убиральня, 1-6;1 надвірні споруди, який вона заповіла позивачці, що підтверджується копією заповіту та матеріалами спадкової справи.

Вказаний спірний житловий будинок станом на 16.04.1991 відносився до складу колгоспних дворів, до складу якого входили: спадкодавець ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (чоловік позивачки згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 ), що підтверджується випискою з погосподарської книги, видана виконавчим комітетом Кілійської міської ради за вих. № 749 від 25.07.2023.

Як встановлено, право власності на спірний житловий будинок з будівлями та спорудам, не зареєстровано, що підтверджується довідкою КП КМР «БТІ» № 3120 від 26.07.2023.

Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 та є такою, яка спадщину прийняла, про що свідчить копія спадкової справи 138/2012, де позивачці видано свідоцтво про право на спадщину після смерті матері за заповітом на земельну ділянку.

Проте, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на спірний житловий будинок, позивачка за вирішенням даного питання звернутися до суду.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебування у складі двору або незначної участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.»

Таким чином, у судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті матері, якій належала частка (1/3) у спірному майні, яке є колгоспним двором, спадщину прийняла, позивачці також належить частка (1/3) у спірному майні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: літ. А житловий будинок (житловою площею 55,4 кв.м., загальною площею 63,0 кв.м.), господарських будівель: літ. а прибудова, літ. а навіс, літ. Б літня кухня, літ. б прибудова, літ. б1 прибудова, літ. В сарай, літ. Г гараж, літ. г навіс, літ. Д сарай, літ. Е літня кухня, літ. Ж сарай, літ. З убиральня, 1-6;1 надвірні споруди, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається: літ. А житловий будинок (житловою площею 55,4 кв.м., загальною площею 63,0 кв.м.), господарських будівель: літ. а прибудова, літ. а навіс, літ. Б літня кухня, літ. б прибудова, літ. б1 прибудова, літ. В сарай, літ. Г гараж, літ. г навіс, літ. Д сарай, літ. Е літня кухня, літ. Ж сарай, літ. З убиральня, 1-6;1 надвірні споруди, як за членом колишнього колгоспного двору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кілійський районний суд Одеської області

Суддя О.В. Березніков