Номер провадження 2/243/392/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді ХАУСТОВОЇ Тетяни Анатоліївни, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання і визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання і визнання права власності в порядку спадкування.

22 вересня 2023 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана цивільна справа надійшла в провадження судді Хаустової Т.А.

01 листопада 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про відвід судді Хаустової Т.А., обґрунтувавши свою заяву тим, що суддя вже вела цю справу і справу не було задоволено.

Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Оцінивши наведені позивачем підстави для відводу судді, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2020 року під головуванням судді Хаустової Т.А., залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 10 березня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав.

На теперішній час в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання і визнання права власності в порядку спадкування, в якому позивач просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю з 2008 року її з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно положень ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням V з`їзду суддів України 24 жовтня 2002 року (у редакції, затвердженій XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року), затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді у результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватись з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до пункту 1 статті 6 в якій зазначено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

У відповідності до пункту 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдта (Hauschildt Case)», номер 11/1987/134/188, зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (серед інших прецедентів, рішення у справі «Де Каббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26 жовтня 1984 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь-які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

У § 81 рішення у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що «неупередженість» в сенсі статті 6 Конвенції має визначатися суб`єктивною оцінкою на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справах «Bulut v. Austria» від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 256, § 31 та «Thomann v. Switzerland» від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 815, § 30). У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості судів.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та необ`єктивність. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Разом з тим, відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, 08 грудня 2020 року у справі (ун.№243/9413/20) головуючим суддею Хаустовою Т.А. розглянуто позов ОСОБА_2 до Слов`янської міської ради Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та рішенням суду, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 10 березня 2021 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання і визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю з 2008 року її з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

З метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, а також з метою виключення всіх обставин, які можуть в подальшому викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід головуючого та передати провадження по справі на розгляд у іншому складі суду для подальшого вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 36, 39, 40, 41, 258, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді ХАУСТОВОЇ Тетяни Анатоліївни, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання і визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Відвести суддю Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Хаустову Тетяну Анатоліївну від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання і визнання права власності в порядку спадкування.

Цивільну справу № 243/12175/21, провадження 2/243/392/2023 за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про встановлення факту постійного проживання і визнання права власності в порядку спадкування, передати до канцелярії Слов`янського міськрайонного суду Донецької області для визначення нового складу суду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А.Хаустова