Справа № 461/2571/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1485/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Назар Х.Б.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дулик Мирослава Богданівна,про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_3 .

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 є предметом спору, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб (накладення арешту на майно), з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможність заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, без необхідності звернення з новими позовами, враховуючи те, що відчуження квартири може ускладнити у подальшому виконання рішення суду у разі задоволення позову, у суду першої інстанції були наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно.

Просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних (несумлінних) дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

При цьому, інститут забезпечення позову спрямований проти дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (такі правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц (провадження № 14-149цс18) та від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частини сьома та восьма статті 158 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Види забезпечення позову наведено у статті 150 ЦПК України. Згідно із положеннями пунктів 1, 2 та 4 частини першої цієї статті Кодексу позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Цей спір стосується, зокрема, майнових прав на 1/4 частину будинку. Апеляційний суд встановив, що відповідачка під час розгляду справи зареєструвала право власності на будинок. Тому через ризик його відчуження на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту 1/4 частини будинку може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення його позову. Те, що відповідачка проживає у будинку впродовж десяти років і після державної реєстрації її права власності на нього ще не вчинила дії, що могли би підтвердити намір відчужити будинок, зокрема, не зверталася до ріелторів і не розміщувала оголошення про продаж, не спростовують висновки апеляційного суду про наявність у відповідачки як в одноособового власника можливості вільно розпорядитись будинком, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Крім того, той вид забезпечення позову, який застосував апеляційний суд, є домірним заявленим позовним вимогам. Немає підстав вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки будинок залишається в її володінні та користуванні, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час лише щодо частини, якої стосується спір (пункти 36 та 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що "…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу".

Також під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Однак, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, забезпечення ефективного судового захисту та можливості реального поновлення прав у разі прийняття судом рішення про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дулик Мирослава Богданівна про витребування майна з чужого незаконного володіння. Просив суд витребувати у ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 101, номер об`єкта в РПВН: 1691351.

10.04.2023 ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 101, номер об`єкта в РПВН: 1691351.

В обґрунтування поданої заяви покликався на те, що у власності ОСОБА_3 , перебувала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Реєстраційного посвідчення від 25.05.2001 та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 04.08.2005. 19.09.2005 між Закритим акціонерним товариством «Банк Петрокомерц - Україна» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір посвідчений Пелех О.3. нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №4441, предметом якого виступила вказана квартира. В подальшому, 11.02.2008 на підставі вищевказаного іпотечного договору, без вiдома та згоди ОСОБА_3 обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було здійснено державну реєстрацію права власності на вищевказану квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за закритим акціонерним товариством «Банк Петрокомерц - Україна». ОСОБА_3 вважаючи, що така перереєстрація є незаконною, та порушує його права, звернувся до суду з позовною заявою про захист своїх прав. Рiшенням Галицького районного суду міста Львова у справі №461/2451/22 від 30 червня 2022 року позов ОСОБА_3 було задоволено. Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на вищесказану квартиру за Закритим акціонерним товариством «Банк Петрокомерц-Україна». Судом у вказаному рішеннi також встановлено, що вiдповiдач недобросовісно використав своє право звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру та поспішно вчинив дії щодо переходу права власності. Суд також встановив доведеністю факту порушення належного позивачу права власності на квартиру та вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача про застосування таких способів захисту порушеного права, як визнання та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Спірна квартира вибула з власності ОСОБА_3 поза його волею, була відчужена особою, яка не мала права його відчужувати - на підставі реєстрації яка скасована рiшенням Галицького районного суду міста Львова у справі №461/2451/22 від 30 червня 2022 року скасована. При здійсненні реєстрації права власності на нерухоме майно Закритим акціонерним товариством «Банк Петрокомерц-Україна», було визначено вартість предмета іпотеки на власний розсуд у розмірі 30493 грн, яка є орієнтовно, в 15 разів нижчою від ринкової вартості на момент перереєстрації, що спричинило значні збитки позивачу та є підставою для скасування державної реєстрації. Та перереєстровано майно повказаній ціні. Вказане свідчить про недобросовісну поведінку при перереєстрації вказаної квартири. Більше того, в подальшому, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було неодноразово перереєстровано, зокрема: згідно договору купівлі-продажу вiд 15.11.2012 Закритим акціонерним товариством «Банк Петрокомерц - Україна» відчужено вказану квартиру ОСОБА_5 ; згідно договору дарування квартири від 04.11.2017 ОСОБА_5 було відчужено вказану квартиру ОСОБА_1 . Вказані переоформлення відбувалися за заниженою вартістю, яка в рази є нижчою за ринкову. У зв`язку з наведеним, існує ризик, що відповідач буде вчиняти дii щодо подальшого перепродажу чи будь-якого іншого вiдчуження третім особам нерухомого майна, належних на праві приватної власності позивачу. Зазначав, що вiдсутнiсть вiдповiдних заходів по забезпеченню позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, передбачених законом підстав для задоволення клопотання немає, тому суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви.

З таким висновком суду колегія не погоджується з огляду на наступне.

Спірним об`єктом нерухомості є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким відповідач ОСОБА_1 як власник, на даний час, вправі вільно розпоряджатися, що може свідчити про потенційну можливість (зважаючи на наявність даного спору та в залежності від ходу його розгляду) вчинення і будь-яких інших дій щодо відчуження, зміни власника (володільця) вказаного майна протягом продовження розгляду справи та відповідно може свідчити про потенційні загрози для виконання можливого рішення про задоволення позову.

Зважаючи на потенційні загрози змін, що стосуватимуться спірного майна (зміни його власника, видозміни, зміни статусу, тощо) та у випадку їх настання, задоволення вказаних позовних вимог не матиме жодного правового значення для заявника (позивача) та вказане призведе до необхідності повторного звернення до суду або й взагалі унеможливить відновлення прав та законних інтересів, за захистом яких заявник (позивач) звертається до суду.

Відповідно слід вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку невжиття заходів забезпечення позову, тому заява про забезпечення позову є підставною та підлягає до задоволення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2023 року слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 101, номер об`єкта в РПВН: 1691351.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Стягувач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Боржник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Повний текст постанови складено: 13.10.2023

Головуючий

Судді