Номер провадження: 22-ц/813/5387/23
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2023 року у складі судді Середи І.В.,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 32 419,25 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 січня 2021 року о 07 годині 50 хвилин на 523 км + 230 м. а/ш Київ-Чоп сталася ДТП з вини ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом "Ford Transit" р/н НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем "Kia Cerato", р/н НОМЕР_2 , під його керуванням. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою суду відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. В рахунок відшкодування шкоди ПрАТ "СК "Провідна" згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності сплатило кошти у розмірі 23390,75 грн., тоді як фактичні витрати, понесені позивачем склали 55 810 грн. Різниця недоотриманого відшкодування становить 32 419,25 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 32419,25 грн. та судові витрати у сумі 3908 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконаний ПАТ «СК» Провідна» розрахунок вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача не відповідає вимогам законодавства, так як складений неналежним суб`єктом оціночної діяльності, та не є оцінкою КТЗ в розумінні Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів необхідної для вірного визначення розміру матеріальної шкоди. Також апелянт послався на те, що позивач з порушенням визначених ч.2 ст. 83 ЦПК України подав клопотання про залучення додаткових доказів, а саме ремонтної калькуляції від 25.02.2021 року, розрахунку суми матеріального збитку від 03.03.2021 року. Відповідач зазначив, що позивачем не було обґрунтовано підстави пропуску встановленого законом строку та не заявлено клопотання про їх поновлення та причин неподання їх з позовною заявою. Також апелянт послався на те, що суд не в повній мірі дослідив відповідність розміру матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню. Вказав, що з наданого ПАТ «СК» Провідна» розрахунку вбачається, що вартість відновлювального ремонту становила 48 271,37 грн., в тому числі: вартість робіт-7702 грн., вартість матіріалів-5025,62 грн., вартість деталей, що підлягають зміні -35543,75 грн. З вартості деталей було вирахувано коефіцієнт зношеності-0,700. Вартість деталей зношення-10663,17 грн. Розмір матеріального збитку склав-23390,75 грн. Проте, позивачем зазначено, що вартість ремонту становить 55 810, тому враховуючи, що ПАТ «СК» Провідна» було відшкодовано збитки у розмірі 23 390,75 грн. відповідач повинен сплатити доплату у розмірі 32 419,25 грн. На думку відповідача позивачем було розраховано розмір матеріальної шкоди без урахування коефіцієнта зношення, про що відповідачем було зазначено у відзиві на позов, проте не прийнято судом до уваги без належного обґрунтування. Частина ремонтних робіт була здійснена з власної ініціативи позивача та не стосується ДТП, крім того, до суми вартості виконаних робіт включено послугу мийки автомобіля, яка не відноситься до матеріальних збитків. Тому на думку відповідача позивачем необґрунтовано збільшено розмір матеріальної шкоди на суму 2490 грн.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки "Kia Cerato", р/н НОМЕР_2 .

07 січня 2021 року о 07 годині 50 хвилин на 523 км + 230 м. автошляху Київ-Чоп сталося ДТП з вини ОСОБА_2 , який, керуючи транспортним засобом "Ford Transit", р/н НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем "Kia Cerato", р/н НОМЕР_2 під керуванням позивача. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 25 січня 2021 у справі N 446/124/21 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

За полісом N163336042 ПрАТ "СК "Провідна" застраховано відповідальність на автомобілі "Ford Transit", р/н НОМЕР_1 перед третіми особами та визначено ліміт страхового відшкодування за майнову шкоду у розмірі 130000 грн.

Відповідно до ремонтної калькуляції, здійсненої ПрАТ "СК "Провідна", вартість ремонту складає 48 271,37 грн., а з урахуванням 70% зношення запчастин-23 390,74 грн.

Згідно з випискою по картці позивача 06 квітня 2021 року ПрАТ "СК "Провідна" сплатила страхове відшкодування ОСОБА_1 згідно з договором N 163336042 у розмірі 23 390,75 грн. з урахуванням калькуляції робіт N від 25 лютого 2021 року.

На підтвердження розміру заявлених вимог до позовної заяви позивачем додано копії рахунків N12164 від 11.06.2021 та №12755 від 28.06.2021 щодо вартості замовлених позивачем у ФОП ОСОБА_3 ремонтних робіт і матеріалів, необхідних для відновлення задньої частини транспортного засобу "Kia Cerato", р/н НОМЕР_2 , а також акт виконаних робіт №12164 від 11.06.2021 та квитанцію від 29.06.2021 про оплату рахунку №12164 від 11.06.2021 у сумі 52 610 грн. та квитанцію від 29.06.2021 про оплату рахунку №12755 від 28.06.2021 у сумі 3200 грн.

Отже, загальна вартість виконаних та оплачених робіт і матеріалів ФОП ОСОБА_3 згідно з зазначеними документами в загальному розмірі складає 55810 грн.

Тобто різниця суми матеріальних збитків (витрат на відновлення задньої частини автомобіля), які були завдані позивачу, на його думку, під час ДТП і не включені до суми страхового відшкодування, яке було виплачено страховиком відповідача, становить 32419,25 грн (55810 грн 23390,75 грн).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, яка підтверджується належними та допустимими доказами, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то вимога позивача про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 32419,25 грн. з відповідача є законною.

Проте, з вказаним висновком суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про страхування" страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною третьою статті 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону N 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

При цьому у частині третій статті 12 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права, зокрема статтею 1166 ЦК України.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності шкоди та її розміру.

У даному випадку позивачем як потерпілою особою пред`явлено вимогу до відповідача як винуватця ДТП про відшкодування непогашеної страховою компанією частини повної вартості відновлювального ремонту задньої частини транспортного засобу, розмір якої встановлено наданими рахунками, актами та квитанціями суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснював роботи по відновленню попереднього стану автомобіля позивача.

Таким чином, за заявленими позовними вимогами предметом доказування у справі є розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу у зв`язку з заподіянням шкоди автомобілю "Kia Cerato", р/н НОМЕР_2 , в результаті ДТП, яка сталася 07 січня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28, 29 Закону N 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р+ С м+ С сX (1- Е З), де: С р- вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн; С м- вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн; С с- вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн; Е З- коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу та ПДВ.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за N1074/8395 (з відповідним змінами).

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі N 753/21177/16-ц (провадження N 61-28918св18) зазначено, що рахунок та акти виконаних робіт надані позивачем не є належним та допустимим доказом у справі про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки не відображають реального розміру збитків, завданих внаслідок ДТП.

Крім того у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 466/9318/14-ц (провадження 61-12554св18) не взято до уваги як докази акт виконаних робіт та квитанцію про їх оплату, адже вони не свідчать про те, що вказані роботи проведенні для усунення пошкоджень майна, отриманих саме в дорожньо-транспортній пригоді за участю відповідача як винної особи.

Водночас оцінка чи експертиза пошкодженого майна позивача не проводилася, останнім клопотань про проведення судової автотоварознавчої експертизи не заявлялося, розрахунок коефіцієнту фізичного зносу деталей не надано, у зв`язку з чим встановити різницю, яка може бути стягнута з винної особи, між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням не є можливим.

Надані позивачем акти виконаних робіт, які включають перелік робіт, які були проведені щодо автомобіля та переліку обладнання деталей, запасних частин та матеріалів на загальну суму 55 810 грн., а також рахунки фактури не є належними доказами, які б давали можливість встановити розмір різниці між вартістю ремонту автомобіля та страховою виплатою, оскільки не містять даних щодо зносу деталей.

Натомість вбачається, що за заявою позивача ПрАТ "СК "Провідна" сплатила йому страхове відшкодування у розмірі 23 390,75 грн. з вираховуванням коефіцієнту зношення деталей (коефіцієнт 0,7000).

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Викладені у відзиві доводи про те, що різниця між виплаченою сумою відшкодування та збитками обумовлена існуванням франшизи та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат до уваги не приймається, оскільки такі не були предметом вимог, що не позбавляє права звернення в наступному.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2023 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: