Справа № 579/1810/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2023 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Придатка В.М.,

за участі секретаря - Клишкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового приміщення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 16 травня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 стали проживати в буд. АДРЕСА_1 .

12 січня 2021 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 11 серпня 2021 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач на шлях виправлення не стала, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, запрошує до будинку за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 сторонніх осіб, в тому числі і чоловіків, з якими вживає спиртні напої, вчиняє сварки. Вона не доглядає за будинком та господарським спорудами, комунальні послуги не сплачує. Відповідач не працює, веде асоціальний спосіб життя.

Поведінка відповідача створює небезпеку життю та здоров`ю його (позивача) та їх дітей. Вона систематично вчиняє домашнє насильство, протиправні наслідки своєї поведінки не усвідомлює, на шлях виправлення не стає та робить нестерпними умови проживання дня нього та їх дітей.

У зв`язку з діями відповідача він позбавлений можливості проживати в належній йому частині житлового будинку по АДРЕСА_1 , тому фактично з лютого 2021 року змушений проживати за іншою адресою - АДРЕСА_2 .

Відповідач не є членом його сім`ї, не є власником житла по АДРЕСА_1 , за час проживання в будинку не здійснювала будь-яких витрат щодо покращення його стану.

Протиправні дії ОСОБА_2 негативно впливають на психологічний стан його та дітей. Він змушений проживати разом з дітьми в орендованому житлі, витрачати кошти на його оренду, незважаючи на те, що він є власником житла по АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, позивач просить виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити (а.с.58).

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с. 55), в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала.

В судовому засіданні 01.11.2023 року представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав.

Допитана в судовому засіданні 01.11.2023 року в якості свідка ОСОБА_6 дала показання про те, що знає сім`ю Минтусів, проживає в будинку навпроти. Їй відомо, що частину будинку по АДРЕСА_1 купила мати ОСОБА_1 ще до весілля останнього, в будинку зробили ремонт. Після шлюбу з ОСОБА_7 подружжя почало проживати в будинку, в них народились діти. ОСОБА_8 тричі проходив службу в АТО. В цей час ОСОБА_9 влаштовувала гуляння, водила чоловіків, з якими вживала алкогольні напої, часто з`являлась в стані алкогольного сп`яніння. Між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 постійно відбуваються сварки, які вчиняє остання. У зв`язку з негативною поведінкою та способом життя ОСОБА_10 разом з дітьми був змушений покинути їх спільне місце проживання, зараз він та діти проживають окремо. Наскільки їй відомо, під час чергової сварки ОСОБА_9 вдарила ОСОБА_8 ножем. ОСОБА_8 вона знає тільки з позитивної сторони, він сам опікується дітьми.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, показання свідка ОСОБА_6 , повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що місце проживання сторін зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ; позивача ОСОБА_1 з 15.07.2014 року, відповідача ОСОБА_2 з 06.09.2014 року. Вказані обставини підтверджуються відповідними довідками ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради про реєстрацію місця проживання (а.с.16, 23).

Власником 32/100 частки житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Солопун М.І. 06.12.2013 року та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14, 15, 17-18).

За змістом довідки голови вуличного комітету, номер печатки 37, ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з сімейними обставинами з лютого 2021 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19).

Рішенням Кролевецького районного суду від 11 серпня 2021 року по справі № 579/563/21 2/579/356/21 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлено батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с.11-13).

Даним рішенням було встановлено, серед іншого, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 12 січня 2021 року було розірвано. Вони є батьками дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розпорядженням голови Кролевецької РДА Сумської області від 17.08.2020 року №208-ОД Про визначення місця проживання дитини визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02 жовтня 2017 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання своїх малолітніх дітей (залишала дітей без нагляду, вживала спиртне та висловлювалась нецензурною лайкою в присутності дітей) та вчинення домашнього насильства, в тому числі і по відношенню до ОСОБА_1 , що підтверджується копіями постанов Кролевецького районного суду Сумської області від 24.10.2019 року, від 17.12.2019 року, від 11.08.2020 року, від 13.08.2020 року, від 10.11.2020 року (а.с.6, 7, 8, 9, 10).

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями ст.ст. 317, 319 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 383 ЦК України визначає право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Висновком, зробленим у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №521/18161/15-ц, та пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», застосовуючи положення Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Заявляючи вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом припинення вчинення дій, які порушують право власності, позивач вказував про, те, що в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належить йому на праві приватної власності, зареєстрована та проживає відповідач. На даний час відповідач не належить до членів його сім`ї, так як шлюб між ними розірвано, рішенням Кролевецького районного суду від 11 серпня 2021 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно їх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Діти проживають разом з батьком позивачем по справі. Крім того, у зв`язку з протиправними діями відповідача, які виражаються у постійному зловживанні спиртними напоями та вчиненні домашнього насильства в присутності малолітніх дітей, позивач разом з дітьми був змушений залишити своє місце проживання.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідач ОСОБА_2 06.09.2014 року році була вселена й зареєстрована у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як дружина відповідача ОСОБА_1 . Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 12 січня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

За ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, який є власником житлового будинку, в якому мешкає відповідач.

У правовому висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-2010цс16, зазначено, що відповідно до частини першої статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що відповідач, не є членом сім`ї позивача, а належними доказами по справі доведено, що відповідач постійно вчиняє сварки, робить нестерпним життя позивача та своїх дітей суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом виселення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ст.ст.317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.116 ЖК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 211, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280, 282 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , про виселення із житлового приміщення задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виселити з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Суддя В. М. Придатко