УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.

за участю секретаря судового засідання Отруби В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про залишення без розгляду позову Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться позов Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05 вересня 2023 року до суду надійшов відзив, разом з яким представником відповідача було подано до суду клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки його подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. В обґрунтування зазначив, що Державна служба України з безпеки на транспорті не є ні суб`єктом призначення по відношенню до ОСОБА_2 , ні органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тому, на думку представника позивача, не наділена правом на звернення до суду з позовом про відшкодування збитків завданих державному бюджету. Крім того, зазначив, що відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті вона не наділена правом звернення до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу збитків, спричинених державі, тому просив позов залишити без розгляду.

Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались.

З огляду на те, що сторони в судове засідання не викликались, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши клопотання сторони відповідача, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини першої статті 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Частиною другою статті 48 ЦПК України визначено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся з вимогою про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника, в порядку регресу на підставі статей 134, 237 ЦПК України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 134 КЗпП України службові особи, винні в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Згідно зі статтею 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

З аналізу викладених норм вбачається, що шкода, заподіяна підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу через незаконне звільнення, відшкодовується службовою особою, винною в незаконному звільненні.

Таким чином, Державна служба України з безпеки на транспорті є належним суб`єктом звернення до суду, оскільки саме службою було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу незаконно звільненому за наказом відповідача працівнику.

Щодо посилання представника відповідача на статтю 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», то в самій статті зазначено про те, що її положення не застосуються до випадків відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди, а положення статей 80-81 Закону України «Про державну службу» узгоджуються з положеннями КЗпП України щодо матеріальної відповідальності працівника, тому суд оцінює їх критично та вважає необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, доводи сторони відповідача не знайшли свого підтвердження та є безпідставними.

З огляду на викладене, клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду задоволення не підлягає.

Керуючись статтями 134, 237 КЗпП України, статтями 47, 48, 257, 260, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про залишення позову Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди, без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л. М. Ішуніна