Провадження № 2-о/742/132/23
Єдиний унікальний № 742/4185/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Короткої А.О.,

при секретарі судового засідання Богуш Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами окремого (непозовного) провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представниця заявниць адвокатка Зибінська Галина Вікторівна, заінтересована особа Линовицька селищна рада Прилуцького району Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року представниця заявниць - адвокатка Зибінська Г.В. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обгрунтування доводів посилається на те, що встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини заявниць ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з їх рідною матір`ю ОСОБА_3 необхідне для оформлення спадкових прав.

Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 - це мати заявниць, яка за життя мала у власності будинок в АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку на території Новогребельської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області площею 3,78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ОСОБА_3 , мати заявниць, ще за життя розпорядилася про те, що все належне їй майно успадкують порівну її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та передала їм документи на вказаний вище будинок та земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати заявниць ОСОБА_3 померла, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на будинок в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 3,78 га, розташовану на території Новогребельської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заявниці по справі, які являються доньками померлої, є єдиними спадкоємицями, тому фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , немає.

Оскільки спадкодавиця ОСОБА_3 не залишила заповіт на випадок своєї смерті, то спадкування здійснюється за законом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заявниці по справі, являються спадкоємицями першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки є її доньками, постійно проживали разом з нею та доглядали за матір`ю до дня її смерті.

Заявниці по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом шести місяців після відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про вступ у спадщину не зверталися, так як вважали, що фактично вступили в управління і розпорядження спадковим майном, адже жили з матір`ю по день іі смерті, вели з нею спільне господарство та здійснювали за нею догляд, а інших спадкоємців вона не мали.

Нині встановлення факту постійного проживання разом з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини необхідно заявницям для оформлення спадщини на вказаний вище будинок та земельну ділянку.

З метою прийняття спадщини після покійної ОСОБА_3 заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталася до нотаріуса з відповідною заявою, однак приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ярмак Н.О. їм було рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду та встановити факт постійного проживання із матір`ю на момент її смерті, оскільки на момент відкриття спадщини заявниці були зареєстровані за іншою адресою, ніж їхня мати (а.п.7).

Так, ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2023 року було відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження.

В судове засідання заявниці та їх представниця не з`явилися, але остання подала заяву про розгляд справи без їх участі, в якій заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.п.40), в тому числі подала заяву про приєднання до матеріалів справи письмових показів свідків (а.п.33).

Представник Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з`явився також, але був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.п.28).

Виходячи з приписів ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, тобто у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зі свідоцтв про народження заявниць ОСОБА_4 (а.п.10,11) та ОСОБА_5 (а.п.8) вбачається, що нині покійна ОСОБА_3 , являється їх рідною матір`ю, а їх однакове по батькові також вказує на те, що вони дійсно є рідними сестрами (а.п.8,10).

Довідкою №456 від 12 вересня 2022 року, виданою селищним головою виконавчого комітету Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області Віталієм Нестеренком, підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент своєї смерті, була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , разом зі своїми доньками, які з нею проживали без реєстрації (а.п.6).

Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю від 21 липня 1999 року №26 покійній передано у приватну власність земельну ділянку площею 3.78 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новогребельської сільської ради (а.п.13-14).

З інформації приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ярмак Н.О. вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , не заводилася (а.п.5).

Відповідно до повідомлення другої прилуцької державної нотаріальної контори, судом з`ясовано, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилася. Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про видачі свідоцтв про право на спадщину не зверталися (а.п.31-32).

Також судом досліджено письмові пояснення свідків, які підтвердили факт постійного проживання заявниць ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі своєю матір`ю ОСОБА_3 по день іі смерті.

Так, свідок ОСОБА_6 у своїх письмових поясненнях повідомив, що зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , також в селі Нова Гребля проживала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею проживали її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які доглядали за своєю матір`ю до дня її смерті. Після смерті матері вони також доглядають за будинком (а.п.34-36).

Свідок ОСОБА_7 у своїх письмових поясненнях також засвідчила, що зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , знала покійну ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з нею проживали її доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які жили з матір`ю та доглядали за нею по день її смерті, після цього досі доглядають за будинком (а.п.37-39).

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року №7«Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом абзацу першого п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Пунктом 3.21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав на те, що щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з Конституцією України та ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні, не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у ході судового засідання, в їх сукупності, з урахуванням позиції представниці заявниць, відсутності заперечень з боку заінтересованої особи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог про встановлення факту постійного сумісного проживання заявниць з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити дану вимогу, оскільки даний факт у позасудовому порядку не може бути встановлено.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.2, 4, 5, 13, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 ), заінтересована особа Линовицька селищна рада Прилуцького району Чернігівської області (, юридична адреса: вул.Шевченка, буд.1, смт.Линовиця, Прилуцький район, Чернігівська область, 17584) про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.09.2023.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА