Номер провадження: 22-ц/813/5728/23
Справа № 502/102/23
Головуючий у першій інстанції Березніков О.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Сегеди С.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

18 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів у зв`язку із продовженням навчання, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із продовженням навчання у твердій грошовій формі у розмірі 94 000 грн (дев`яносто чотири тисячі гривень).

Позовна заява що позивачка вказує, що згідно рішення Іванівського районного суду Одеської області від 25 серпня 2016 року у справі №499/599/16-ц між сторонами розірвано шлюб. Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, відповідно до контракту від 03.08.2022, навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Одеський коледж комп`ютерних технологій «Сервер», за освітньо-кваліфікаційним рівнем «фаховий - молодший бакалавр» (денна форма навчання) згідно з навчальним планами, які погоджені МОН України, за спеціальністю «Дизайн», термін навчання три роки одинадцять місяців

Вартість навчання з вказаний період становить 188000 грн. Позивачкою здійснено часткову оплату за навчання в розмірі 24020 грн. за 2022-2023 навчальні роки. Враховуючи, що розмір навчання за весь період становить 188000 грн. і вказана сума є не підйомною для позивачки, остання просить стягнути з відповідача половину вартості такого навчання за весь термін, передбачений контрактом.

З урахуванням усього вищевикладеного, вона і звернулась до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та нове судове рішення, яким позовну заяву задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції проігноровано, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові витрати. Син відповідача продовжує навчатись на денній формі, що позбавляє його можливості працевлаштуватись та одержати певний дохід. У зв`язку із з цим він потребує матеріальної допомоги, а відповідач зобов`язаний та має можливість не лише утримувати неповнолітнього сина, а й ще й оплатити додаткові витрати на сина, який продовжує розвивати свої творчі та навчальні здібності.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційне провадження розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 15 вересня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 25 серпня 2015 року у справі №499/599/15-ц шлюб між сторонами розірвано, рішення суду набрало законної сили 28.09.2015.

Згідно із судового наказу Кілійського районного суду Одеської області від 07.11.2022 у справі №502/1782/22, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня подання заяви до суду 03.11.2022 і по день досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили з моменту його видачі 07.11.2022.

Окрім того, судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно із контрактом про навчання у Приморському вищому навчальному закладі «Одеський коледж комп`ютерних технологій «Сервер» від 03.08.2022 та договору про додаткові послуги до навчання від 03.08.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є студентом зазначеного ВНЗ за денною формою навчання за освітньо-кваліфікованим рівнем «фаховий молодший бакалавр» згідно навчальними планами, які погоджено з МОН України, за спеціальністю «Дизайн». Період навчання (термін дії контракту) до 15.07.2026. Початкова плата встановлюється за навчання - 29600 грн. у рік, та 17400 грн. у рік за договором про додаткові послуги до навчання.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з оплати на 25.07.2022 за період 2022-2023 навчання, позивачкою сплачено вартість навчання в сумі 24020 грн.

Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150-152, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 18 Сімейного кодексу України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка посилалася на норми ст. 199 СК України, якою передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Судом першої інстанції з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 правильно встановлено, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент подачі вказаного позову, а також розгляду справи в суді, ОСОБА_3 є повних 15 років, тобто він є неповнолітнім.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у даних правовідносинах у відповідача не виникає обов`язку утримувати сина, який навчається в розумінні положень ст. 199 СК України, оскільки, по-перше останній не є повнолітнім, по-друге він не є таким, який продовжує навчання.

Продовження навчання повнолітньою дитиною, відповідно до ст. 199 СК України, слід розуміти як те, що дитина, будучи неповнолітньою, розпочала навчання у певному навчальному закладі і після досягнення нею повноліття продовжує навчатися у такому навчальному закладі, і відповідно, у батьків з`являється обов`язок утримувати таку дитину до досягнення нею 23 років чи до моменту припинення навчання.

До правовідносин з утримання дитини до досягнення нею повноліття застосовуються положення Глави 15 СК України, а відтак до повноліття дитини у відповідача наявне зобов`язання аліментного утримання дитини, з якого, як встановлено вище, стягуються аліменти в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів.

Слід також зазначити, що навчання особи для здобуття професійної освіти не відноситься також до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання неповнолітньої дитини, у розумінні статті 185 СК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На підставі матеріалів справи встановлено, що позивач, звертаючись із позовною заявою, навела правові підстави саме ст. 199 СК України (стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) та у прохальній частині просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у зв`язку із продовженням навчання.

В апеляційній скарзі скаржник вже зазначає про додаткові витрати, яким обґрунтовує апеляційну скаргу.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 15 вересня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда