РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 рокусмт ПетровеСправа № 941/696/23
Провадження № 2/941/272/23

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Кучерук Юрій Анатолійович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 вересня 1986 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №1781. Від спільного проживання у шлюбі мають повнолітю доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні стосунки між подружжям припинено ще фактично з 1997 року, з того часу сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не спілкуються, крім того відповідач з 2007 року є громадянином Російської Федерації і на території України не проживає, тому позивачка змушена звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2023 року вищевказану справу було розподілено судді Колесник С.І.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 червня 2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч.7 ст.187 ЦПК України судом для з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача було здійснено запит до Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, з відповіді якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання на території Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області не значиться (а.с.33-34).

Крім того з відповіді Єдиного державного демографічного реєстру №107489 від 09 червня 2023 року, сформованого засобами підсистеми ЄСІТС «Елетронний суд» за запитом - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не знайдено (а.с.23).

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивачки в судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі та участі позивачки, позов підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Петрівського районного суду Кіровоградської області, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог не надав.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 вересня 1986 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №1781(а.с.8). Від спільного проживання у шлюбі мають повнолітю доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17-20).

Шлюбні стосунки між подружжям припинено ще фактично з 1997 року, з того часу сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не спілкуються, крім того відповідач з 2007 року є громадянином Російської Федерації і на території України не проживає.

Згідно вимог ч.1 ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до ст.279 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Зідно п.2 ст.28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос) в редакції від 21.01.2006 року зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

У зв`язку із порушенням російською федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Згідно п.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців.

У ст.18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України.

Згідно рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на території України, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом - це норми ст.ст.27,28 ЦПК України в новій редакції 2017 року.

Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України.

Відтак, враховуючи, що позивачка є громадянкою України, проживає на території України, де має постійне зареєстроване місце проживання, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

На підставі ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, проживають окремо, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна не існує.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.2), позивачка бажає після розлучення залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

На основі викладеного, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб укладений між позивачем та відповідачем розірвати.

Керуючись ст.ст.12,81,89,211,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 13,56,104,105,110,112,113 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 05 вересня 1986 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис №1781, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Російської Федерації, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2023 року.

Суддя С.І.Колесник