Справа № 307/2256/22
Провадження № 2/307/472/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гримут В.І.

за участі: секретаря Ком`яті Н.А.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вільховецька сільська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом повернення самовільно захопленої частини земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в урочищі «Заділок», території Добрянської сільської ради на праві власності їй належить земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0041, площею 0.5624 га.

Право власності виникло на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 5 від 28.02.1997 року.

На протязі останніх декількох років частину земельної ділянки площею 0.0940 га самовільно захопив ОСОБА_3 , шляхом встановлення дерев`яних стовпців, що було підтверджено актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 20.11.2019, виконаним державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороню земель і дотриманням вимог земельного законодавства України Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

На ґрунті спору через встановлення дерев`яних стовпців при захопленні частини земельної ділянки між відповідачем ОСОБА_3 і нею мала місце конфліктна сутичка, у процесі якої відповідач спричинив їй середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження її чоловікові ОСОБА_5 та легке тілесне ушкодження її сестрі, ОСОБА_6 та в процесі розгляду справи свого відношення до порушення права на землю до неї не змінив, що стверджується вироком суду.

Відповідач ОСОБА_3 відмовляється у добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, не виконав припису про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та погрожує застосуванням фізичної сили після спливу іспитового строку.

Просить зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :01:003:0041, шляхом демонтування дерев`яних стовпців.

Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладенні позовній заяві.

Відповідач та його представниця позовні вимоги не визнали. Вважають позовні вимоги безпідставними, обставини викладені у позовній заяві такими, що не відповідають дійсності.

Земельна ділянка площею 0.25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , виділена відповідачу у 1997 році виконкомом Вільховецької сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення сільського господарства.

Спірна частина земельної ділянки знаходиться у його користуванні багато років.

Державний акт відповідач не виготовив, за браком коштів та фізичної

можливості, у зв`язку із станом здоров`я, маючи проблеми із здоров`ям переніс декілька операційних втручань.

У виписці із погосподарської книги № 1088 від 27.12.2022 зазначено, що головою дворогосподарства АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 . Загальна площа земельної ділянки прилеглої до житлового будинку становить 0.96 га.

На підставі розпорядження голови Тячівської РДА № 202 від 21.03.2003 відповідачу передано у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0.56 га, на яку ОСОБА_3 виготовив державний акт на право приватної власності ІІІ-ЗК № 023299.

У травні 2019 року, відповідач звернувся до землевпорядної організації, для

виготовлення технічної документації на цю земельну ділянку. Під час проведення обмірів

працівником геодезичної організації ОСОБА_7 встановлено, що загальна площа

земельних ділянок, що перебувають у його користуванні для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0.25 га та земельна ділянка площею 0.56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва становлять 0.86 га.

Хоча в його фактичному користуванні перебувала земельна ділянка площею 0.96

що підтверджується випискою із по господарської книги.

На частину земельної ділянки площею 0,094 га. позивачка, що є суміжним

землекористувачем, виготовила державний акт, без погодження меж з ОСОБА_3 , тому він не зміг виготовити технічну документацію на земельну ділянку площею 0.96 га.

В день проведення геодезичних замірів позивачкою, восени 2018 року, він підходив

до геодезистів та вказував їм фактичні межі земельних ділянок.

Акт погодження меж він не підписував позаяк до нього ніхто не звертався. Яким чином

ОСОБА_1 було виготовлено технічну документацію йому не відомо.

Перевірка з питань дотримання вимог земельного законодавства після набуття права власності на земельну ділянку за кадастровим номером № :01:003:0041, загальною площею 0.5624 га, що належить ОСОБА_1 не проводилася, зокрема, не досліджувався акт погодження меж із суміжними землекористувачами, що є складовою технічної документації, та документів, які б підтверджували право користування земельною ділянкою позивачкою до часу виготовлення технічної документації та реєстрації права власності на земельну ділянку, що є порушенням норм земельного законодавства в тому числі ст. 118 ЗК України.

Припису та акту перевірки дотримання вимог земельної ділянки йому не вручали. Наміру захоплювати частину суміжної земельної ділянки він не має та не мав.

Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник Вільховецької сільської ради у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до архівного витягу № 07-04/584 від 02.06.2018 Добрянською сільською радою було прийнято рішення № 5 від 28.02.1997 про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок, які перебували у постійному користуванні, в тому числі ОСОБА_1 Заділок 44, та попередити суміжних землевласників про відповідальність за збереження межових знаків.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2018 вбачається, що в урочищі «Заділок», у селі Добрянське, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:0041, площею 0.5624 га. Підставами для державної реєстрації права власності 13.11.2018 стали довідка виконавчого комітету Вільховецької сільської ради, рішення органу місцевого самоврядування Добрянської сільської ради від 28.02.199 та витяг з Державного земельного кадастру.

Згідно довідки Вільховецької сільської ради земельна ділянка площею 0.25 га, по АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку належить ОСОБА_3 .

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки № 1327-ДК/260/АО/10/01/-19 від 20.11.2019, земельна ділянка площею 0.5624 га, яка знаходиться в урочищі Заділок, територія Добрянської сільської ради, за кадастровим номером :01:003:0041, є частково зайнятою ОСОБА_3 , шляхом встановлення дерев`яних стовпців. Факт самовільного зайняття підтверджується матеріалами польових геодезичних робіт складених за результатами кадастрової зйомки, на підставі яких виведено площу самовільно зайнятої земельної ділянки розміром 0.0940 га. Земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію. Таким чином, за результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_3 самовільно зайняв земельну ділянку площею 0.0940 га, по АДРЕСА_2 , що є порушенням вимог земельного законодавства, відповідальність за яке передбачена пунктом «б» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України та тягне за собою адміністративну відповідальність з статтею 53-1 КУпАП. Шкода заподіяна внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки складає 74 гривні.

Аналогічна інформація міститься і в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0041, № 1327-ДК/1235/АП/09/01/-19 від 20.11.2019 року.

Згідно припису Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 1327-ДК/0392Пр/0301/-19 від 20.11.2019 ОСОБА_3 приписано усунути порушення протягом 30-ти календарних днів та сплатити заподіяну порушенням шкоду протягом 14 ти календарних днів.

30 листопада 2021 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель у Закарпатській області головним спеціалістом відділу державного конторою за використанням та охороною земель управління з конторою за використанням та охороною земель Головного Держгеокадастру у Закарпатській області Малько І.В. було встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки за кадастровим номером :01:003:0041, площею 0.5624 га, шляхом встановлення дерев`яних стовпців. Факт самовільного зайняття підтверджується матеріалами польових геодезичних робіт складених за результатами кадастрової зйомки, на підставі яких виведено площу самовільно зайнятої земельної ділянки розміром 0.0940 га.

В цей же день державним інспектором Малько І.В. складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкта земельної ділянки, яким встановлено, що ОСОБА_3 самовільно зайняв земельну ділянку площею 0.0940 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , що є порушенням вимог земельного законодавства відповідальність за яке передбачена пунктом «б» частини 1 статті 211 ЗК України та тягне за собою адміністративну відповідальність за статтею 53-1 КУпАП.

30 листопада 2021 року Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області винесено припис відносно ОСОБА_3 про порушення вимог статті 53-1 КУпАП та усунення порушень шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та сплати заподіяної порушенням шкоди.

16 червня 2021 року Тячівським районним судом ухвалено вирок, яким ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України. Із вироку вбачається, що ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час встановлення ним огорожі на спірній земельній ділянці.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗК України право власності на землю гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ч. 1 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 та чч. 1, 4, 10 ст. 79-1 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною першою статті 90 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок мають право: продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність; самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Статтею 91 ЗК України встановлено обов`язки для власників земельних ділянок, серед яких, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка в урочищі «Заділок», у селі Добрянське, площею 0.5624 га, за кадастровим номером :01:003:0041.

Земельний спір між сторонами виник у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вважає, що позивачі ОСОБА_8 було незаконно передано у власність частину земельної ділянки, яка належала його батькам.

При цьому, факт реєстрації за ОСОБА_1 земельної ділянки в урочищі «Заділок», площею 0.5624 га, за кадастровим номером :01:003:0041, він у встановленому законом порядку не оскаржував.

Факт самовільного захоплення ОСОБА_3 спірної земельної ділянки стверджується наведеними вище документами.

Посилання відповідача про перебування у його користуванні спірної земельної ділянки з 1997 року має підтверджуватися належними доказами відповідно до вимог ЗК України, яких він суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню

У відповідності до ст. 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у сумі 992.40 гривень.

Тому керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ч. 2 ст. 1, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 та чч. 1, 4, 10 ст. 79-1, стст. 90, 91, 106, 125, 152, 153 ЗК України, ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 316 та ч. 1 317 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою за кадастровим номером :01:003:0041, в урочищі «Заділок», територія Добрянської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, загальною площею 0.5624 га, шляхом демонтування встановленої ним огорожі, а у випадку його відмови демонтувати огорожу за його рахунок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 16 січня 2023 року.

Головуючий В.І. Гримут