УХВАЛА

07 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 401/44/21

провадження № 61-13412ск23

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2023 року ОСОБА_1 (далі - заявник) надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 серпня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 серпня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме: надіслати нову редакцію касаційної скарги, уточнивши прохальну частину касаційної скарги, з урахуванням положень статті 409 ЦПК України; зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень; доплатити судовий збір. При цьому заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

19 жовтня 2023 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу (нову редакцію) відповідно до кількості учасників справ, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 серпня 2023 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Проте, недоліки касаційної скарги в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень виконано заявником не в повній мірі.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Вищенаведені правові норми ЦПК України були детально роз`яснені заявнику в ухвалі Верховного Суду від 28 вересня 2023 року про залишення касаційної скарги без руху у вказаній справі.

ОСОБА_1 подано до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій, поміж іншого останній вказує підставою пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 76, 77, 81 ЦПК України.

Разом з тим, зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником у касаційній скарзі належним чином не обґрунтовано необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідних норм права.

Тобто касаційна скарга ОСОБА_1 , подана на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 28 вересня 2023 року, як і його первісна касаційна скарга не містять належного обґрунтування (з урахуванням вищенаведених правових висновків) підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

Отже, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо вказаних ним норм права.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, зазначений в ухвалі Верховного Суду від 28 вересня 2023 року строк для усунення недоліків касаційної скарги в частині зазначення підстав касаційного оскарження необхідно продовжити.

Керуючись статтями 127, 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо зазначення підстав касаційного оскарження, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко