УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про вчинення дії щодо передачі в спільну сумісну власність житлового приміщення квартири,

ВСТАНОВИВ:

01.11.2023 року в провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач просить зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району вчинити дії щодо передачі в спільну сумісну власність житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , їй, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району вчинити дії щодо передачі в спільну сумісну власність житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , їй, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Поряд із тим, нормами ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту порушеного права, як вчинити дії щодо передачі в спільну сумісну власність житлового приміщення, квартири. Натомість передбачено такий спосіб захисту, як визнання незаконним рішення органу державної влади.

При цьому, матеріали позову не містять посилань на норму матеріального права, якою передбачався би відповідний спосіб захисту порушеного права, що обраний позивачем.

За таких обставин, позивачеві слід обґрунтувати обрання такого способу захисту порушеного права, як визнання неправомірною відмови оформленої рішенням РДА, із посиланням на норму матеріального права, якою передбачено відповідний спосіб захисту права, тобто обґрунтувати, що обраний спосіб не суперечить закону та встановлений законом.

Крім того, позовні вимоги позивача щодо вчинення дії щодо передачі в спільну сумісну власність житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 тобто третім особам, на думку суду суперечить закону, оскільки позивач не вправі в межах даних позовних вимог просити вчинити дії щодо передачі в спільну сумісну власність житлового приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - третім особам у даній справі.

Отже, позивачу слід сформулювати свої позовні вимоги відповідно до закону, тобто заявлені позовні вимоги позивача повинні стосуватися виключно позивача як сторони у справі, та не виходити за межі задоволення позовних вимог третіх осіб у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Позивачем зазначено у позовній заяві третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ЦПК України, у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначаються, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Разом з тим, в порушення вищевказаної норми закону, позивач не зазначила, на чиїй стороні - позивача або відповідача визначені нею треті особи належить залучити до участі у справі.

Крім того, згідно ст.ст. 52, 53 ЦПК України, третіми особами є треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору та треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору. Відтак, позивачу необхідно вказати статус третіх осіб у справі (чи мають право самостійної вимоги та на чиїй стороні будуть приймати участь).

Крім того, позовна заява не відповідає п. 8, ч. 3, ст. 175 ЦПК України , а саме: в позовній заяві не зазначені відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

На порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем у позовній заяві не зазначено повних даних про відповідача, таких як ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, натомість, наявне посилання на те, що такі дані позивачу невідомі, у той час, як така інформація наявна у вільному доступі для громадян.

Позовна заява не відповідає п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки як вбачається із позовної заяви, в ній не зазначені повні відомості про третіх осіб, а саме: по-батькові ОСОБА_9 ..

Не зазначено у позовній заяві про реєстраційні номера облікової картки платника податків всіх третіх осіб. Не зазначено інформації коли саме виданий паспорт та яким органом.

У разі виправлення недоліків у вказаній частині, нову редакцію позовної заяви необхідно подати разом із копіями заяв відповідно до кількості учасників процесу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення без руху позовної заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30.05.2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Керуючись ст.ст. 185, 258, 260 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про вчинення дії щодо передачі в спільну сумісну власність житлового приміщення квартири залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення заяви без руху, заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Макаров