УХВАЛА

25 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 522/18039/17

провадження № 61-12707ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича на постанову Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Одеська міська рада, про визнання порядку користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач і відповідач є власниками по 1/2 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які сторони отримали відповідно до договорів дарування від матері ОСОБА_3 . Частки сторін у домоволодінні є рівними, проте домовленість про порядок користування спільною земельною ділянкою між сторонами не досягнуто. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визначити порядок користування земельною ділянкою розміром 520 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , виділити у її користування частину із вказаної земельної ділянки розміром 260 кв.м.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Одеська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року - скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено порядок користування земельною ділянкою розміром 520 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток у праві власності на нерухоме майно, яке розташоване на ділянці.

Виділено у користування ОСОБА_2 , 0,0260 га (260 кв.м) земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до другого варіанту, запропонованого у Висновку №08/2019 судової земельно-технічної експертизи від 01 лютого 2019 року (малюнок №3, зазначений червоним кольором).

Межі ділянки, яку виділено ОСОБА_2 , визначено наступним чином: від точки 1 по прямій лінії на відстані 5,66 м (до точки 17); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,80 м (до точки 18); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,12 м (до точки 19); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 8,35 м (до точки 20); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,73 м (до точки 21); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,49 м (до точки 22); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 23); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,40 м (до точки 24); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 14,88 м (до точки 25); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 4,80 м (до точки 10); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,08 м (до точки 11); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 0,40 м (до точки 12); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,26 м (до точки 13); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 6,56 м (до точки 14); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 8,62 м (до точки 15); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 11,81 м (до точки 16); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,40 м до первісної точки відліку (до точки 1).

Вхід на територію ділянки організовано з боку АДРЕСА_2 через існуючу хвіртку.

Виділено у користування ОСОБА_1 , 0,0260 га (260 кв.м) земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до другого варіанту, запропонованого у Висновку № 08/2019 судової земельно-технічної експертизи від 01 лютого 2019 року (малюнок № 3, зазначений зеленим кольором).

Межі ділянки, яку виділено ОСОБА_1 , визначено наступним чином: від точки 3 по прямій лінії на відстані 8,61 м (до точки 2); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 0,23 м (до точки 26); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 1,30 м (до точки 19); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 8,35 м (до точки 20); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 3,73 м (до точки 21); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 1,49 м (до точки 22); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,0 м (до точки 23); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,40 м (до точки 24); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 14,88 м (до точки 25); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 2,56 м (до точки 9); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 0,28 м (до точки 8); з подальшим поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,27 м (до точки 7); з подальшим поворотом вліво по прямій лінії на відстані 6,80 м (до точки 6); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 2,34 м (до точки 5); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 3,19 м (до точки 4); далі в тому ж напрямку по прямій лінії на відстані 14,83 м до первісної точки відліку (до точки 3).

Вхід на територію ділянки організовано з боку АДРЕСА_2 через існуючу хвіртку.

Встановлено безоплатний, без визначення строку земельний сервітут площею 10,2 кв.м (малюнок № НОМЕР_1 , зазначений жовтим кольором) на земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка виділена співвласнику ОСОБА_1 для забезпечення співвласнику ОСОБА_2 права відводу води зі своєї земельної ділянки через ділянку ОСОБА_1 , враховуючи місце розташування існуючого трубопроводу водовідведення (каналізації).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року внесено виправлення в постанову Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року та правильно зазначено: на аркуші 3 в абзаці 3 «за ОСОБА_4 », замість помилково вказаного «за ОСОБА_5 », у вступній та резолютивній частині, яка була оголошена в судовому засіданні та повному тексті постанови в резолютивній частині « ОСОБА_2 » замість помилково вказаної « ОСОБА_2 », а також словосполучення «судові витрати» замість помилково вказаного словосполучення «судовий збір».

21 серпня 2023 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 (далі - представник) засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану постанову, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2021 року залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року касаційну скаргу представника залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог указаної вище ухвали представник, у встановлений судом строк, надіслав уточнену касаційну скаргу.

Дослідивши касаційну скаргупредставника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є визначення порядку користування земельною ділянкою.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховний Суд урахував предмет спору, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, посилання представника на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, але не є доводом, який в розумінні підпунктів а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення апеляційним судом в оскаржуваній постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржуване представником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Достаєвського Дмитра Михайловича на постанову Одеського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Одеська міська рада, про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська