Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу №295/11435/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист цивільного права, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2023 року, постановлену під головуванням судді Ледньова Д.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про захист цивільного права, в якому просила прийняти до розгляду випадки недодержання вимог закону, що порушують її права та інтереси при наданні викопіювань з плану «червоних ліній», які застосовувались як підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою та стягнути з Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради на свою користь 70 000 грн моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради було допущено випадки недодержання вимог закону, що порушують її права та інтереси при наданні викопіювань з плану «червоних ліній», які застосовувались як підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою за поданими нею клопотаннями. Зазначає, що порушення закону полягають в наступному: викопіювання з плану «червоних» ліній не відповідає затвердженому плану «червоних» ліній; надані фрагменти з плану міста Житомира не відповідають затвердженому плану «червоних» ліній від 09.12.2005; незаконному нанесені «червоних» ліній на плані міста; не відповідність наданого викопіювання зі схеми затвердженого плану «червоних» ліній від 09.12.2005; незаконним включенням до викопіювання з плану міста Житомира елементів генерального плану міста. Стверджує, що вказаними порушеннями, Департаментом містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради була заподіяна моральна шкода, яку заявник оцінює у 70 000 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають суті позовної заяви, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки незаконно відмовлено у зазначені позовної вимоги та її обґрунтування в описовій частині рішення; незаконно відмовлено у розгляді вимог заяви про усунення недоліків. Вказує, що в ухвалі суду першої інстанції про усунення недоліків не зазначено недоліків, які необхідно усунути. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставин, на які вона посилалася у позовній заяві, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а також незаконній відмові у доступі до правосуддя.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч.2 ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист цивільного права, в якому просила прийняти до розгляду випадки недодержання вимог закону, що порушують її права та інтереси при наданні викопіювань з плану «червоних ліній», які застосовувались як підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту із землеустрою та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з тим, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175 та 177 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали Богунського районного суду м. Житомира про залишення позовної заяви без руху, ОСОБА_1 07.09.2023 подала до суду заяву про усунення недоліків із зазначенням спростувань щодо визначених судом недоліків її позовної заяви.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2023 року позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачеві.

Постановляючи ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 не усунула недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 29.08.2023.

Проте, з наведеним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами статті 12 ЦПК України розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, форма та зміст якої визначаються статтею 175 ЦПК України.

Частиною першою статті 175 ЦПК України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідність до пунктів 4, 5 частини 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною другою статті 185 ЦПК визначено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю ст. ст. 175, 177 ЦПК Українита надано позивачу строк у десять днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Разом з тим, залишаючи позовну заяву без руху, судом першої інстанції не сформульовано які саме недоліки позивачу необхідно було усунути та спосіб їх усунення.

Також, в ухвалі суду першої інстанції про залишення позову без руху вказано на необхідність надати документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлено законом розмірі, проте у порушення ст.185 ЦПК України судом першої інстанції не зазначено точної суми судового збору, яку необхідно сплатити.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №544, копію ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 29 серпня 2023 року про залишення позову без руху ОСОБА_1 отримала 06 вересня 2023 року.

07 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків, вказаних в ухвалі Богунського районного суду м. Житомира від 29.08.2023.

Повертаючи позовну заяву як неподану, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не усунула недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 29 серпня 2023 року, оскільки надана на їх виконання заява не є такою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ЦПК України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а наділяє позивача правом визначати учасників справи та довільно викласти зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачених законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відтак, стаття 175 ЦПК України не конкретизує вимоги щодо змісту позовної заяви, який викладається позивачем в довільній формі. Головним є те, щоб позовна заява містила виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, достатність яких в подальшому має бути оцінена судом в ході судового розгляду справи по суті.

Однак суд першої інстанції вказані норми процесуального права не врахував. Фактично суд вдався до оцінки викладених позивачем обставин справи та доказів, що не віднесено до компетенції суду на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах (принципах) змагальності сторін, диспозитивності та з`ясування всіх обставин у справі (стаття 2 ЦПК України).

Розгляд і вирішення справ здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі не має права давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, доказам та встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції в разі наявності підстав, визначених цивільним процесуальним законодавством, може провести підготовче судове засіданні, у якому мають бути з`ясовані всі питання, визначені статтею 173 ЦПК України, зокрема, щодо остаточної визначеності предмета спору, характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів тощо.

Із позовної заяви вбачається, що вона містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, позивач додала до заяви докази, які вона вважав за необхідне надати суду, якщо ж вони при розгляді справи не підтвердять позовні вимоги, то це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Окрім того, позовна заява містить клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, яке не вирішено судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Ці всі питання можуть вирішуватись на інших стадіях цивільного процесу. Такі обставини не можуть виступати підставою для залишення позовної заяви без руху та підставами повернення позовної заяви позивачу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання щодо відкриття провадження у справі на підставі наданих позивачем позовної заяви і доданих до неї доказів.

Питання про те, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, відповідно до пункту 1 частин першої статті 264 ЦПК України вирішується судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті справи, а оцінка наданих стороною позивача обґрунтувань та доказів на предмет їх достатності на стадії відкриття провадження у справі законом не передбачена.

Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov v. Russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що повернення позовної заяви з підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством права на доступ до правосуддя.

Наведене узгоджується з правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2023 року у справі №990/114/23 (провадження №11-103заі23).

За таких обставин колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, та передчасно повернув позивачу позовну заяву з підстав неусунення недоліків позовної заяви, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, і є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направленням справи до цього суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді