Провадження № 2/127/3443/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Жигарової Д.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи позовні вимоги тим, що 02.02.2022 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 300000,00 грн., які останній зобов`язався повернути в строк до 30.07.2022 року.

Позивач свої зобов`язання виконала належним чином, проте відповідач позику не повернув і досі, чим порушив її права. Загальний розмір заборгованості за договором позики становить 311627,08 грн. та складається: з суми боргу - 300000,00 грн.; індексу інфляції 9062,70 грн.; три процента річних від простроченої суми 2564,38 грн. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання щодо повернення боргу, позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 18 листопада 2022 року задоволено заяву позивача та забезпечено позов шляхом накладення арешту на Ѕ частку будівлі телятника літ. «К» з прибудовою літ «к» та прибудовою літ. «к1» загальною площею 955,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , в межах позовних вимог, а саме в розмірі 311627,08 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, ним було подано до суду заяву, в якій він зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 до нього визнає в повному обсязі.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 02.02.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір позики, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 у власність грошові кошти в сумі 300000,00 грн., безвідсотково, а позичальник зобов`язався повернути позику у строк до 30.07.2022 року (а.с. 8).

Згідно з п.п. 2, 7 договору позики, позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо готівкою. Передачу грошей було здійснено до підписання цього договору. Підписання цього договору позичальником підтверджується факт одержання ним від позикодавця позики. Передача коштів відбулася за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, відповідач ОСОБА_3 , станом на день звернення позивача із позовною заявою до суду, не повернув кошти та ухиляється від виконання свого зобов`язання.

Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що була передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановленні договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на підставі вказаної вище статті з відповідача підлягає стягненню 9062,70 грн. індексу інфляції за весь час прострочення та 2564,38 грн. три проценти річних від простроченої суми.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за договором позики, яка станом на 11.11.2022 року становить 311627,08 грн.

Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3116,27 грн., та враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, тобто в розмірі 1558,13 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, щодо решти 50 відсотків судового збору, то за вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору.

З приводу сплаченого позивачем судового збору за подання заяви про забезпечення позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути ці витрати в розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625, 627, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 200, 206, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 309062,70 грн. (триста дев`ять тисяч шістдесят дві гривні 70 коп.), а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2564,38 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири гривні 38 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 2054,33 грн. (дві тисячі п`ятдесят чотири гривні 33 коп.).

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 1558,13 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят вісім гривень 13 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складений 26.01.2023 року.

Суддя: