Дата документу 22.08.2023 Справа № 337/2489/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1503/23 Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Є.У.№ 337/2489/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.

секретар: Смокотіна В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олександрівський відділ державної реєстрації реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з і заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Зазначила, що у зв`язку повномасштабним вторгненням військ РФ в Україну 24.02.2022 її чоловік ОСОБА_2 був призваний до лав Збройних Сил України та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_6», що базувалась у АДРЕСА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вказана військова частина була піддана ракетному удару з боку військ країни-агресора, в результаті чого загинула численна кількість військовослужбовців військової частини. Велика кількість загиблих отримала ушкодження, що ускладнили негайну ідентифікацію, частина тіл знищена повністю, що зумовило їх статус зниклих безвісті.

Встановити тіло її чоловіка ОСОБА_2 не вдалось, про що офіційно сповістили родичам ОСОБА_2 . Зокрема, мати ОСОБА_3 повідомили, що ОСОБА_2 зник безвісті ІНФОРМАЦІЯ_1 в населеному пункті ІНФОРМАЦІЯ_6 під час ракетного удару з боку РФ.

16.06.2022 було закінчено проведення службового розслідування за даним фактом, про що видано відповідний наказ «Про підсумки проведення службового розслідування» № 170 від 16.06.22, відповідно до якого зафіксовано факт ракетного удару, а загиблих військовослужбовців визнано такими, що загинули під час виконання військових обов`язків. За вказаним фактом порушено кримінальне провадження №0000030, досудове розслідування у якому проводиться Управлінням СБУ в Чернігівській області. Крім того, відділом поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за №0000030 внесено до ЄРДР відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України за фактом вбивства ОСОБА_2 . При цьому склалась ситуація, що особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою.

Заявниця звернулась до Олександрівського ВДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, проте їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідних документів, зокрема медичних документів про смерть або рішення суду. Метою звернення до суду з вказаною заявою та встановлення факту смерті чоловіка необхідно їй для можливості проведення належної державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть чоловіка, яке необхідне для отримання грошової допомоги від держави у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Просила встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Десна, Козелецького району, Чернігівської області.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року заява задоволена.

Встановлено факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Євгенівка Снігурівського району Миколаївської області, визнавши датою його смерті: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті: смт Десна Козелецького району Чернігівської області.

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове - про відмову у задоволені заяви.

Зазначає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права. На думку Міністерства оборони, зібраних у справі доказів недостатньо для встановлення факту смерті ОСОБА_2 . Вважає, що належним способом захисту права заявниці є не встановлення факту смерті її чоловіка, а оголошення його померлим в порядку, визначеному ст.46 ЦК України із дотриманням строків, передбачених ч.2 вказаної норми права, - після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Апелянт зазначає, що оскільки ОСОБА_2 зник безвісті ІНФОРМАЦІЯ_1 в населеному пункті Десна під час ракетного удару з боку РФ, то застосувати в даному випадку норми статей 315,317 ЦПК України є неправильним.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Кущ Є.Є., який представляє інтереси заявниці ОСОБА_1 , вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги - неспроможними. Вважає, що судом дотримані визначені ст.46 ЦК України строки оголошення особи померлим, адже з часу ракетного обстрілу військової частини і до ухвалення судового рішення минуло більше шести місяців, а ч.3 ст.46 ЦК України передбачає з урахуванням конкретних обставин можливість оголосити особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню з огляду на таке.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305 - 309 ЦПК України).

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України).

У заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частини перша - друга статті 318 ЦПК України).

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширюється дія статті 317ЦПК. На сьогодні до них належать території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до законодавства.

Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, цей спрощений порядок розширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум до закінчення воєнного стану). Здебільшого такий спосіб стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення (стаття 293 ЦПК УКраїни).

Згідно з частинами першою-третьою, шостою статті 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з частиною 3 статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала без вісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (ч. 4 ст. 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд па підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Розглядаючи справу вказаної категорії, судам слід, окрім іншого, з`ясовувати, чи може відсутність особи умисною, тобто, чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Схожий за змістом висновок висловлено у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 та від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19.

Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Задовольняючи заяву, суд виходив з того, що заявник надала достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того, що її чоловік ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ракетного удару по військовій частині НОМЕР_1 . А саме: такий факт підтверджується Наказом командира в/ч НОМЕР_2 №170 від 16.06.2022 «Про підсумки проведення службового розслідування», сповіщенням сім`ї №730 від 24.06.2022 про те, що ОСОБА_2 зник безвісті ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Десна під час ракетного обстрілу. Встановлення факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та для отримання грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, воно не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому з ними не можна погодитися.

Судом встановлено, що що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 . Шлюб зареєстровано 02.02.2019р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №66.

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 15.03.2016р.

Згідно з копією паспортна громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 01.07.2015р.

З початком повномасштабного вторгнення військ російської федерації в Україну, яке сталося 24.02.2022р., ОСОБА_2 був призваний до лав Збройних Сил України та направлений для проходження служби у військову частину НОМЕР_1 « ІНФОРМАЦІЯ_6 ».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №6 від 22.04.2022 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу частини, що підтверджується витягом із наказу №6 від 22.04.2022 та довідками командування військової частини НОМЕР_1 №1126 від 06.05.2022 та №842 від 17.06.2022.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 №170 від 16.06.2022 «Про підсумки проведення службового розслідування» були затверджені висновки службового розслідування за фактом подій, щ0о мали місце ІНФОРМАЦІЯ_1 у військовій частині НОМЕР_1 . Комісією було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 04.29 год. збройними силами російської федерації був нанесений ракетний удар по військовому містечку № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , в результаті якого було частково зруйновано казарми, в яких проживали військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 . Внаслідок ракетного удару та руйнування будівель загинули, зникли безвісти та зазнали поранень військовослужбовці військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_4 .

Відповідно до Сповіщення сім`ї №730, направленого 24.06.2022р. за вих. №730 Центральним об`єднаним районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки міста Запоріжжя, ОСОБА_3 повідомлено про те, що її син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісті ІНФОРМАЦІЯ_1 в н.п. Десна під час ракетного удару з боку країни агресора російської федерації.

Вказана обставина також підтверджується повідомленням командира в/ч НОМЕР_1 від 28.06.2022р. за вих. №1074.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №538 від 01.08.2022р. «Про визнання загиблими та безвісті відсутніми військовослужбовцями, виплати їм грошового забезпечення та передбачених виплат», ОСОБА_2 визнано безвісті відсутнім військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини та внаслідок нанесення противником ракетного удару ІНФОРМАЦІЯ_1.

24.05.2022р. за №0000524 до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за тим фактом, що військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться в АДРЕСА_3 , зник безвісті після ракетного обстрілу вказаної військової частини. Досудове розслідування здійснюється ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

25.01.2023 ОСОБА_1 звернулася до Олександрівського відділу ДРАЦС міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 та видачу свідоцтва про його смерть.

Листом №116/32.23-30 від 25.01.2023 Олександрівський відділ ДРАЦС міста Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовив заявниці у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , оскільки нею не надано документів, передбачених ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.1 гл.5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, а саме: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Визнаючи надані заявником письмові докази достатніми для встановлення факту смерті військовослужбовця, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за результатами службового розслідування військовослужбовця ОСОБА_2 визнано таким, що пропав безвісті.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» , який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

За визначеннями, наведеними у статті 1 цього Закону:

особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;

особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Згідно положень статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду.

Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України.

Статтями 18, 19 вищевказаного закону передбачений порядок подання заяви і розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

Зокрема, заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, подається до відповідного територіального органу Національної поліції України.

Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана родичем такої особи, представником військового формування, органом державної влади, органом місцевого самоврядування, громадським об`єднанням або будь-якою іншою особою, якій стало відомо про зникнення.

Заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана Уповноваженим, якщо зазначені в абзаці другому цієї частини особи звернулися до неї з повідомленням про зникнення особи.

У заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, зазначається інформація, що може сприяти розшуку такої особи.

У разі отримання інформації про зникнення особи за особливих обставин або заяви про розшук такої особи Національна поліція України зобов`язана інформувати Уповноваженого протягом трьох днів з моменту отримання такої інформації або заяви.

Відомості, зазначені у заяві про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, підлягають внесенню до Реєстру в порядку, передбаченому цим Законом, протягом 24 годин після отримання Уповноваженим від Національної поліції України інформації про зникнення особи за особливих обставин або інформації про отримання заяви про розшук такої особи.

З метою отримання інформації, що може сприяти розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, Уповноважений надсилає запити на отримання інформації до органів державної влади (зокрема органів, уповноважених на облік та/або розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб, громадських об`єднань та міжнародних гуманітарних організацій, що можуть володіти необхідною інформацією.

Керівники органів державної влади (зокрема органів, уповноважених на облік та/або розшук осіб, зниклих безвісти за особливих обставин), органів місцевого самоврядування, їх посадові чи службові особи, а також керівники громадських об`єднань, до яких надійшов запит Уповноваженого на отримання інформації, зобов`язані повідомити Уповноваженого в письмовій формі про результати розгляду такого запиту в триденний строк з дня його одержання.

Статтею 21 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що у разі наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам.

Достовірною інформацією про смерть особи є результати аналізу і зіставлення інформації про вилучення людських останків, наданої пошуковими групами, посмертної інформації про такі останки, наданої бюро судово-медичної експертизи, інформації про профілі ДНК та результати зіставлення ДНК, надані ДНК-лабораторіями, з інформацією, що відома про особу, зниклу безвісти за особливих обставин. Ця інформація міститься у комплексному звіті про ідентифікацію.

Відповідно до частин 1, 4 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме).

Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно з частиною 4 статті 285 Цивільного кодексу України у разі смерті фізичної особи члени її сім`ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні причин її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві, яка здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Детальний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом і що за наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, Уповноважений надає висновок про наявність обставин, що свідчать про смерть цієї особи, та направляє його її родичам, які мають право звернутися до суду із заявою про оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством, а не про встановлення факту смерті особи, що зникла безвісти.

Доказів подання ОСОБА_1 заяви Уповноваженому з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або до органів Національної поліції, про внесення відповідних даних до державного Реєстру, остання суду не надавала як і не надала відомостей про заходи, які вживалися до розшуку військовослужбовця у передбаченому ст. 19 вказаного Закону порядку.Висновок Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть військовослужбовця, як це передбачено ст. 21 Закону №2505-УШ від 27.04.2022, в матеріалах справи відсутній.

За таких обставин передбачених законом підстав для встановлення факту смерті військовослужбовця за наявними у справі письмовими доказами суд першої інстанції не мав.

При розгляді справи судом першої інстанції порушені права заінтересованої особи - Міністерства оборони України.

Як видно із матеріалів справи, із заявою про встановлення факту смерті військовослужбовця ОСОБА_1 звернулася до суду 12.05.2023, зазначивши заінтересованою особою органи РАЦС.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 заяву залишено без руху з підстав невідповідності її за формою і змістом вимогам ст. ст.315,318 ЦПК України і заявникові надано п`ятиденний строк для усунення її недоліків.

Представник заявника адвокат Кущ Є.Є. 18 травня 2023 на виконання ухвали від 15 травня 2023 року надав суду іншу заяву про встановлення факту смерті, в якій зазначив як заінтересовану особу Міністерство оборони України.

Того ж дня, тобто 18 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 травня 2023 року на 15.30.

Відомостей про належне повідомлення Міністерства оборони про час і місце розгляду справи, про отримання останнім копій всіх процесуальних документів матеріали справи не містять.

Того ж дня, тобто 18 травня 2023 року судом ухвалено рішення за результатами розгляду справи.

Фактично суд першої інстанції позбавив заінтересовану особу права надання відзиву на заяву, участі у судовому засіданні, надання своїх доказів і заперечень.

За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таки, що відповідає вимогам закону і зібраним у справі доказам, а тому на підставі ст.376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту.

Вказане судове рішення не позбавляє ОСОБА_1 права повторно звернутися до суду у порядку окремого провадження із дотриманням процедури, визначеноїЗаконом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олександрівський відділ державної реєстрації реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України про встановлення факту, що має юридичне значення,залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2023 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська