Справа № 342/1172/22
Провадження № 2/342/103/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради, співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Городенківської міської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 . На випадок своєї смерті, спадкодавець ОСОБА_4 зробив заповітне розпорядження, згідно якого належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 , господарські будівлі, земельну ділянку, земельну частку (пай), майновий пай та все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому належало на день смерті і на що він за законом мав право, заповів дружині ОСОБА_1 . Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Згідно довідки Чернелицької селищної ради Корнівського старостинського округу № 6 від 04.07.2022 на момент смерті з ОСОБА_4 у житловому будинку по АДРЕСА_1 проживала дружина ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Оформити спадкування позивачка не може, оскільки постановою державного нотаріуса Городенківської ДНК Капріян С.В. відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 на вищевказаний житловий будинок, оскільки спадкодавець не надала документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року залучено до участі в справі як співвідповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає по АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони, їх представники не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомленні у встановленому законом порядку.

Позивачка, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити.

Чернелицька селищна рада на електронну адресу суду подала заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради.

Від ОСОБА_2 , через канцелярію суду, поступила заява про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову.

ОСОБА_3 , через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Не заперечує щоб право власності на житловий будинок визнати за ОСОБА_1 . Позов просить задовольнити.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 3 від 02.09.2022 доводиться, що 02 листопада 1958 року виконавчим комітетом Вільхівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області складено актовий запис за № 15 про реєстрацію шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Батьками співвідповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копіями повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

За заповітом від 05.08.2002, посвідченого секретарем виконкому Корнівської сільської ради, ОСОБА_4 , житель с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті роз порядив: належну йому частину житлового будинку та земельну ділянку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 , господарські будівлі, земельну ділянку, земельну частку (пай), майновий пай та все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 14.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Корнів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 13, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11.08.2002 Корнівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

На час смерті ОСОБА_4 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Із довідки № 144, виданої 04.07.2022 Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради вбачається, що ОСОБА_4 на час смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Із копії спадкової справи № 575/2005, яка надана суду Городенківською ДНК, слідує, що позивачка ОСОБА_1 16 вересня 2005 року звернулася до Городенківської РДНК із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.09.2005, зареєстрованих в реєстрі за № 2108 та № 2109 доводиться, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка, яка складається із права на земельну частку (пай), яка належала померлому на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії РН № 233873 та права на майновий фонд майна колективного с/г підприємства с/с власників «Дністер» с. Корнів відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників 18/02-2002. Також, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2012 зареєстрованого в реєстрі за № 2292 підтверджується, що ОСОБА_2 (співвідповідач) прийняв спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , яка складається з 1/2 частини житлового будинку матеріал стін-камінь, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, зокрема житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори № 721/02-31 від 05.08.2022 позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що право власності на вищезгаданий житловий будинок у органах БТІ не зареєстровано.

Із виписки з інвентаризаційних матеріалів № 10515 виданої 08.07.2022 ОКП «Коломийське МБТІ» стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 - не зареєстровано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових про на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 319237403 формованої 29.12.2022 відомості щодо права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 відсутні.

Згідно п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 р.) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва. До часу набрання чинності Цивільним Кодексом України в ред.2003 року та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 28.07.2022, стверджується, що житловий будинок побудований в 1969 році, господарські будівлі та споруди побудовані в 1950, 1958, 1960, 1965, 1969, 1975 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 221 від 26.08.2022, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 станом на 29.08.2022 становить 93 240 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,12 га, що підтверджується довідкою № 229 виданою 01.09.2022 Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради.

Із довідки № 403 виданої 16.12.2022 Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради слідує, що згідно додатку № 2 рішення виконкому Раковецької сільської ради № 40 від 21.11.1989 в АДРЕСА_3 головою колгоспного двору, особовий рахунок № НОМЕР_4 являється ОСОБА_4 , рік побудови житлового будинку 1969.

З копії по господарської книги № 9 Раковецької сільської ради народних депутатів на 1983-1985рр та 1986-1990 рр вбачається, що суспільна група господарства особовий рахунок № НОМЕР_5 та № НОМЕР_4 , головою сім`ї якого є ОСОБА_4 колгоспна, члени сім`ї: дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 .

Копією по господарської книги № 2 Корнівської сільської ради народних депутатів на 1991-1995рр вбачається, що суспільна група господарства особовий рахунок № НОМЕР_6 , головою сім`ї якого є ОСОБА_4 колгоспна, члени сім`ї: дружина ОСОБА_1 .

Довідкою № 145 виданою 04.07.2022 Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради підтверджується,що АДРЕСА_1 перейменовано на вулицю Січових Стрільців,39.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 в господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується довідкою № 189, виданою Корнівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Івано-Франківської області.

Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору та станом на 15.04.1991 в даному житловому будинку проживали: головою двору ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , то їх частка у вказаному майні становлять по - 1/2. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися.

Після смерті голови двору ОСОБА_4 спадщину за заповітом прийняла позивачка ОСОБА_1 , а тому частка позивачки в житловому будинку, який відноситься до колгоспного двору по АДРЕСА_1 становить 1/1 (1/2 в порядку спадкування та 1/2 як член колгоспного двору).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка зверталася до державного нотаріуса Городенківської ДНК про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивачки із даним позовом до суду. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перешкодою в прийнятті спадщини на житловий будинок АДРЕСА_1 є те, що право власності на вищезгаданий житловий будинок у органах БТІ не зареєстровано.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , права власності на вищевказаний житловий будинок, судом не встановлено, відповідачі не заперечують щодо задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області .

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Місцезнаходження відповідача Чернелицької селищної ради вул. Незалежності,23 смт. Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області.

Місце проживання співвідповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Місце проживання співвідповідача ОСОБА_3 АДРЕСА_1 .

Суддя: Гайдич Р. М.