Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2236/22
Провадження №: 2-о/332/16/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі судового засідання Мацинській О.Є., за участю заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Єренка Д.В., представника заінтересованої особи Міністерства оборони УкраїниПіддубного О.В., розглянувши в режимі відеоконференції в судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя в порядку окремого провадження заяву адвоката Єренка Дмитра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,
встановив:

Адвокат Єренко Д.В. в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, засобами електронного суду звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту того, що ОСОБА_1 та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 проживали однією сім`єю в якості чоловіка та жінки без шлюбу в період з липня 2017 року по 10 вересня 2022 року включно. В обґрунтування заяви посилається на те, що з липня 2017 року ОСОБА_1 (Заявник) та ОСОБА_3 почали проживати спільно однією сім`єю, вести спільне господарство та спільний сімейний бюджет, також вони були пов`язані спільним побутом. Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Під час спільного проживання однією сім`єю ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_3 в іншому шлюбі не перебували. У зв`язку з тим, що 24 лютого 2022 року почалась ворожа агресія Росії на територію України, ОСОБА_3 було мобілізовано ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . Відповідно до довідки № 4828 причиною смерті стало вогнепальні кульові поранення тулубу, калібр невизначений. Окрім того заявниці було видано сповіщення № 92, відповідно до якого було зазначено, що ОСОБА_3 помер внаслідок артилерійського поранення у медичній роті м. Слов`янська. Після смерті ОСОБА_3 заявниця має на меті звернутись до компетентних органів із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, як член сім`ї загиблого відповідно до вимог Постанови КМУ № 168. У зв`язку з тим, що заявниця та загиблий ОСОБА_3 не встигли одружитись, заявниці необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, так як в інший спосіб окрім як звернення до суду вказаний факт встановити неможливо, то заявниця звертається з даною заявою до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2022 року було відкрито провадження у вказаній справі.

02 листопада 2022 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли письмові заперечення, згідно з якими заінтересована особа заперечує проти факту з підстав його недоведеності, зазначає, що встановлення факту у цій справі пов`язане із вирішенням спору про право, а тому просить залишити заяву без розгляду.

В судовому засіданні заявниця та її представник проти клопотаннязаінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляд заперечували, оскільки вважають, що спір про право відсутній, заява ними подана відповідно до ст.315 ЦПК України, згідно якої встановлюються юридичні факти, в тому числі і факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Заявниця також зазначила, що писала заяву до військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги, надання допомоги на поховання ОСОБА_3 , а також видачі їй грошових коштів, які знаходиться на картковому рахунку ОСОБА_3 , наразі ці заяви комісією ще не розглянуті.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечив і просив залишити заяву без розгляду, оскільки із заяви вбачається спір про право, який повинен вирішуватись в позовному порядку.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причин неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Єренка Д.В., представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Піддубного О.В., з приводу заявленого Міністерством оборони України клопотання про залишення заяви без розгляду, суд приходить наступного висновку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ЦПК України).

Тобто, йдеться про можливість підтвердження у порядку окремого провадження прав, щодо яких відсутній факт їх оспорювання.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

З огляду на це і в позовному, і в окремому провадженнях існування спору про право повинно ставитись в залежність від волевиявлення осіб, права яких можуть зазнати впливу внаслідок прийняття рішення судом. Спір про право в окремому провадженні - це конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Суд установив, що метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для отримання соціальних пільг від держави у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 та набуття статусу члена сім`ї загиблого.
02 листопада 2022 року на адресу суду надійшли пояснення Міністерства оборони України, у яких представник заінтересованої особи заперечує проти встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у зв`язку з ненаданням заявником належних та допустимих доказів на його підтвердження, так як показання свідків та спільні фоторгафії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та просить суд вказану заяву залишити без розгляду, оскільки встановлення факту у цій справі пов`язане із вирішенням спору про право.
Надана заявницею друкована заява без дати «до всіх компетентних органів», підписана від імені ОСОБА_2 (другої заінтересованої особи у справі), в якій визнається факт проживання заявниці ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_3 та ведення спільного господарства, починаючи з 2017 року по день смерті ОСОБА_3 », в якій не заперечується визнання ОСОБА_1 такою, що проживала з померлим ОСОБА_3 в якості дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу, та не заперечується розподіл грошової допомоги після померлого ОСОБА_3 у рівних частках між ним та ОСОБА_1 , суд не бере до уваги, оскільки в судове засідання ОСОБА_2 не з`явився та викладені у заяві факти не підтвердив.
Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Наведене повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» п.2 встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова допомога в розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
При цьому, зі змісту поданої заяви та пояснень заявниці в судовому засіданні, зокрема, про вимогу видачі заявниці грошових коштів, які знаходиться на картковому рахунку ОСОБА_3 , вбачається спір про право з огляду на те, що зазначені кошти входять до спадкової маси, в той час як у померлого є батько та можлива наявність інших осіб, які також можуть бути спадкоємцями.
Враховуючи, що особа, до повноважень якої належить вирішення питання про призначення такої допомоги - Міністерство оборони України, не визнає право заявниці на отримання вищезазначених виплат, суд вважає, що виник спір щодо права заявниці на отримання, зокрема, одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_6 і дані вимоги не підлягають судовому розгляду в окремому провадженні, відповідно, такий спір належить вирішувати у порядку позовного провадження, а тому суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що вона вправі звернутися до суду із позовом на загальних підставах.
Доводи заявниці та її представника про те, що заявивши про наявність спору про право, Міністерство оборони України не надало аргументів не впливають на висновки суду, оскільки усі аргументи та докази сторони мають право подати при вирішенні спору у порядку позовного провадження.
У справах окремого провадження саме по собі невизнання заінтересованою особою права заявниці на отримання виплати, свідчить про наявність спору про право, що є перешкодою для встановлення факту, що має юридичне значення поза межами позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви адвоката Єренка Дмитра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі № 159/858/20 (провадження № 61-1633св21), від 12 січня 2022 року в справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156 св21) та від 24 червня 2022 року в справі № 337/3395/21 (провадження № 61-21062св21).

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року (справа №522/11740/14-ц, провадження №61-19160св18), від 27 червня 2018 року (справа №522/10696/17, провадження №61-12109св18), від 31 жовтня 2018 року (справа № 477/284/16-ц, провадження № 61-24391св18), у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2021 року (справа № 643/14985/18-ц).

У Постанові Великої Палати Верховного суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного суду від 19.06.2019 року у справі №752/20365/16-ц (провадження №61-24660св18), від 05.12.2019 року у справі №750/9847/18 (провадження №18230св19), від 03.02.2021 року у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20).

При цьому, твердження представника заявника щодо відсутності спору про право у цій справі суд відхиляє, скільки наявність або відсутність такого спору визначається змістом правовідносин, які зумовили необхідність звернення до суду.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Керуючись ст.ст. 260, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву адвоката Єренка Дмитра Віталійовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без розгляду.
Заявник по даній справі, має право подати позов на загальних підставах.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М.Погрібна