Провадження № 2/521/381/23
Рішення

Іменем України

11.09.2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова С.О.,

за участю секретаря судового засідання Трояненко А.Ю.,

представник позивача адвокат Судаков В.В.,

представник відповідача Сербія Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Одескомунтранс», за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Одескомунтранс», за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП.

Позов обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . 8 листопада 2020 р. о 10 годині 30 хвилин відбулося ДТП, внаслідок якого ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «СБМ 304-1» (спеціалізований вантажний сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР НОМЕР_1 , по вул. Балтська дорога 52 в м. Одеса, при виїзді з прилеглої території, не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_2 , в результаті чого вчинив на нього наїзд, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, а також велосипедист ОСОБА_2 зазнав тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійна рана правої скроневої ділянки. Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_3 , як порушення п. 2.3.б, 10.2 «Правил дорожнього руху України», за шо передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. 18 березня 2021 р. суддя Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В. розглянувши адміністративні матеріали відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності, встановила, що вину водія у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведено повністю, постановила закрити провадження в зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Під час керування автомобілем водій ОСОБА_3 виконував трудові обов`язки, перебуваючи у трудових відносинах з КП «Одескомунтранс».

Позивач вважає, що діями водія ОСОБА_3 малолітньому ОСОБА_2 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 6000 грн., та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., яку має відшкодовувати КП «Одескомунтранс».

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

Як вбачається з відзиву поданого до суду, відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволені виходячи з наступного.

Відповідач вважає недоведеною обставину, що внаслідок ДТП пошкоджено саме велосипед «CLEO 26» вартістю 6 000 грн., оскільки позивачем не надано про це допустимих доказів, а надана ним копія накладної №115, яка підтверджує факт продажу велосипеду «CLEO 26» № 2188 від 07.11.2020 р. за ціною 6 000 грн, у якій зазначено прізвище, ініціали продавця та назву магазину, а саме: ОСОБА_5 « ОСОБА_6 », однак відсутні будь-які вказівки щодо покупця, тобто не зрозуміло, кому саме продано велосипед. Копія постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2021 р. у справі № 947/1595/21 також не містить будь-яких згадок щодо того, на якому саме велосипеді пересувався ОСОБА_7 . Не надано доказів, що велосипед став повністю непридатний до експлуатації. Тому вважає, що матеріальна шкода у розмірі 6000 грн не підлягає відшкодуванню відповідачем. Вважає що не підлягає задоволенню і вимога про стягнення моральної шкоди, оскільки водій ОСОБА_3 жодним чином не погрожував життю ОСОБА_2 та не мав такого наміру. Більш того, ОСОБА_3 відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2021 р. у справі № 947/1595/21 визнано винним за ст. 124 КУпАП, тобто за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, а не визнано винним за вироком суду за ст. 129 КК України, тобто за погрозу вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози. Тому аргумент позивача щодо психічних страждань, пов`язаних з реальною загрозою позбавлення життя не відповідає дійсним обставинам справи. Також позивач вказує на те, що у ОСОБА_2 наявний посттравматичний психологічний синдром, через який він побоюється їхати на велосипеді. Однак жодного медичного висновку чи будь-яких інших доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Тому позивач не має жодних підстав використовувати такий аргумент в обґрунтування спричиненої водієм моральної шкоди. Щодо доводів Позивача про зіпсований настрій в обґрунтування спричиненої моральної шкоди, то вони також є безпідставними, оскільки ч. 2 ст. 23 ЦК України містить вичерпний перелік того, у чому полягає моральна шкода. Відповідно до вказаної статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому серед наведеного переліку ч. 2 ст. 23 ЦК України взагалі не вказаний ані «посттравматичний психологічний синдром», ані тим більше «зіпсований настрій».

Відповідач додав до відзиву страховий поліс СК «Альфа Страхування» АО № 4282335 від 28 лютого 2020 р., відповідно до якого застрахована відповідальність водія автомобілю «СБМ 304-1» (спеціалізований вантажний сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР_1 , і вважає, що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню саме страховою компанією.

Просив відмовити повністю у задоволенні позову.

Представником позивача надано відповідь на відзив, у якій він пояснив, що відповідач не посилається на нормативний акт, який зобов`язує продавця зазначати такі відомості у накладних, а сам факт наявності такої накладної у позивача доводить обставину, що він є його власником. Позивач не наполягає на тому, що водій саме погрожував йому, а представник відповідача неправильно ототожнює поняття «загроза життю», про що зазначено у позові, та «погроза», а ці слова є паронімами. Вважає, що обставина загроза життю позивача внаслідок наїзду на нього автомобілем «СБМ 304-1» (спеціалізований вантажний сміттєвоз) доводиться відеозаписом події, та не стверджує, що такий наїзд викликаний навмисними діями водія, як наслідок погроз. Вважає, що форма вини водія є ненавмисною. Позивач вважає, що ч. 2 ст. 23 ЦК не містить вичерпаний перелік підстав для відшкодування моральної шкоди.

Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 р. відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.10.2022 р. було задоволено заяву представника позивача про залучення в якості третьої особи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування».

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.11.2022 р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання з`явились представник позивача адвокат Судаков В. В., який позов підтримав у повному обсязі, та малолітній ОСОБА_8 разом із матір`ю, які за клопотанням представника позивача допитані у якості свідків за їх згодою.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав.

Треті особи водій ОСОБА_3 , та представник ПрАТ «Страхова Компанія «Альфа Страхування», повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, просили розглянути справу за їх відсутністю.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

8 листопада 2020 р. о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «СБМ 304-1» (спеціалізований вантажний сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Балтська дорога 52 в м. Одеса, при виїзді з прилеглої території, не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_2 , в результаті чого вчинив на нього наїзд, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, а також велосипедист ОСОБА_2 зазнав тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійна рана правої скроневої ділянки.

Працівниками патрульної поліції було кваліфіковано дії ОСОБА_3 , як порушення п. 2.3.б, 10.2 «Правил дорожнього руху України», за шо передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

18 березня 2021 р. суддя Суворовського районного суду м. Одеси Сувертак І. В. (справа № 947/1595/21) розглянувши адміністративні матеріали відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності, встановила, що вину водія у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП доведено повністю, постановила закрити провадження в зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили.

Під час керування автомобілем водій ОСОБА_3 виконував трудові обов`язки, перебуваючи у трудових відносинах з КП «Одескомунтранс».

Діями водія ОСОБА_3 малолітньому ОСОБА_2 спричинено матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні було оглянуто - CD диск з якого вбачається, що автомобіль «СБМ 304-1», при виїзді з прилеглої території, не надав дорогу велосипедисту ОСОБА_2 , в результаті чого вчинив на нього наїзд.

В судовому засіданні було допитано у якості свідків мати малолітнього ОСОБА_2 . Стукову та яка пояснила суду пояснив, що вона не була присутня під час самого ДТП, в той день у сина був день народження, йому подарували велосипед «CLEO 26», який 7 листопада 2020 р. придбали у веломагазині за ціною 6 000 грн. Після того, як їх повідомили про подію, вони з чоловіком, батьком ОСОБА_2 вибігли во двір, викликали швидку допомогу, яка доставила сина до лікарні. В відділенні йому … В подальшому син тривалий час, більш ніж рік дуже побоювався великих машин, та їздити на велосипеді.

Допитаний у якості свідка малолітній ОСОБА_2 у присутності матері ОСОБА_8 пояснив, що на день його народження батьки подарували йому велосипед, який він пішов випробувати во дворі. Перетинаючи тротуар не помітив як опинився під колесами великого автомобілю, який через деякий час зупинився. Під час руху автомобілю, якоюсь металевою частиною йому пробило голову, від чого відчував сильний біль. Він дуже злякався, через деякий час вибігли батьки, відвезли його до лікарні, де йому надали медичну допомогу. Після лікування тривалий час побоювався великих автомобілів та кататись на велосипеді.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

В частині стягнення матеріальної шкоди.

Суд вважає доведеною обставину, що внаслідок дій водія ОСОБА_9 пошкоджено саме велосипед «CLEO 26», який 7 листопада 2020 р. придбали у веломагазині за ціною 6 000 грн., що підтверджується копією накладної № 115, яка підтверджує факт продажу велосипеду «CLEO 26» № 2188 від 07.11.2020 р. за ціною 6 000 грн, у якій зазначено прізвище, ініціали продавця та назву магазину, а саме: ОСОБА_5 « ОСОБА_6 ». Наявність цієї накладної у позивача свідчить про те, що саме він придбав цей велосипед. Діючим законодавством не передбачено зазначення у накладних прізвища, ім`я та по батькові покупця. Цей велосипед придбано у день події, показами свідків, допитаних у судовому засіданні підтверджено, що саме на ньому пересувався ОСОБА_2 на момент ДТП. Відповідачем ці допустимі докази не спростовані шляхом надання інших допустимих доказів.

Однак, відповідальним за відшкодування цієї шкоди позивачу, є не відповідач, а СК «Альфа Страхування», оскільки відповідач уклав з нею договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності, що підтверджується страховим полісом АО № 4282335 від 28 лютого 2020 р., відповідно до якого застрахована відповідальність водія автомобілю «СБМ 304-1» (спеціалізований вантажний сміттєвоз), державний номерний знак НОМЕР НОМЕР_1 . Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, позивач до страхової компанії не звертався з вимогою про страхове відшкодування як потерпілий, оскільки про наявність такого полісу дізнався тільки після отримання відзиву на позов від відповідача.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Тому, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки матеріальну шкоду в межах страхового ліміту має відшкодовувати страховик, а не винна особа, яка застрахувала свою відповідальність.

В частині стягнення моральної шкоди.

Надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Пункт 3Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Поняття «моральна шкода» визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 27 Постанови при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково. Обставина винне порушення водієм ОСОБА_3 ПДР, що знаходиться у причинному зв`язку із ДТП підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2021 р. у справі № 947/1595/21.

Відповідно до частини шостої ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 , у зв`язку з ДТП, що мала місце 07.11.2020року відчув моральні страждання, які полягають у фізичних стражданнях, пов`язаних із тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП забійна рана скроневої ділянки, психічних стражданнях, пов`язаних із реальною загрозою позбавлення життя, що не сталося виключно у зв`язку збігу позитивних обставин, а не внаслідок дій водія, який навіть не помітив наїзду на велосипед, яким керував ОСОБА_2 , посттравматичний психологічний синдром дитина побоюється виїхати на велосипеді, страхіття зіткнення з великим автомобілем переслідує його та зіпсований настрій. В день ДТП ОСОБА_2 святкував день народження, батьки подарували йому цей велосипед, від вперше виїхав на подвір`я коло будинку і менш ніж за 15 хвилин ледь не загинув під колесами сміттєвозу.

При цьому суд вважає, що розмір заявленої компенсації за нанесену моральну шкоду є завищеним.

При визначенні розміру компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з наслідків ДТП, що вони не є незворотними та їх тривалість. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, тому встановлюється розмір компенсації в 50 000 грн.

4. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційна до частини задоволених позовних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 454 грн.

Керуючись ст. ст.12,13,141,183,229,265,273,280,282 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Одескомунтранс» (Код , 65031, м. Одеса, вул. Братів Поджіо, 4), та участю третіх осіб - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване міспе проживання: АДРЕСА_2 ), Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» (Код . 01001, м. Київ, вул. Рибальська, 22, БЦ «Башня № 5) про стягнення матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Одескомунтранс» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень.

Стягнути з Комунального підприємства «Одескомунтранс» на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 454 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено до 21.09.2023 р.

Суддя: О.С. Леонов

21.09.23