Справа № 141/269/23
Провадження № 8/141/3/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Климчука С.В.,

при секретарі судового засідання Бугайчук Ю.С.,

за участю сторін:

заявник (позивач) не з`явився,

представника позивача адвоката Ліщишина І.В.,

відповідач не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 від 19.07.2023 про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, за нововиявленими обставинами (в режимі відеоконференції),

У С Т А Н О В И В:

04.07.2023 рішенням Оратівського районного суду Вінницької області у справі №141/269/23 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час.

19.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами.

В обгрунтування заяви від 19.07.2023 зазначено, що син заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 25.12.2021 переїхав на проживання до нього. Однак, ОСОБА_2 за місцем проживання у м. Шостка отримувала виплати на утримання дитини, які припинились після повідомлення заявником Шосткинській міській раді інформації про зміну проживання дитини, що і стало предметом конфлікту між сторонами. В подальшому, ОСОБА_2 перестала відповідати на телефонні дзвінки заявника та дитини ОСОБА_3 та заблокувала їх у соціальних мережах, а також подала позов до суду про встановлення місця проживання дитини. Станом на день подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є рішення Солом`янського районного суду міста Києва про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 (справа № 760/2096/22).

Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ухилялась від обов`язку утримання дитини, оскільки не бажала добровільно надавати кошти на утримання сина, а також повністю ухилилась від спілкування з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10.01.2022 заявником було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку листа з вимогою щодо прийняття участі у фінансуванні сина (наданні коштів на його утримання).

За вказаних обставин, ОСОБА_1 вважає, що лист від 10.01.2022 є належним доказом про вжиття ним заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_2 на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та, у зв`язку із такими обставинами, просить переглянути рішення суду від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами, скасувати його та ухвалити нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час, починаючи з моменту проживання сина з позивачем та початку перебування дитини на повному утриманні батька.

На підтвердження обставин, викладених у заяві від 19.07.2023, ОСОБА_1 надано копію листа від 10.01.2022, адресованого ОСОБА_2 , з вимогою щодо прийняття ОСОБА_2 участі у фінансуванні та утриманні сина.

Ухвалою суду від 18.08.2023 призначено судове засідання по розгляду заяви про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами на 14.07.2023.

Судове засідання по справі № 141/269/23, призначене до розгляду на 14.09.2023, не відбулось та було відкладено на 03.10.2023, у зв`язку з неявкою сторін, а також у зв`язку з задоволенням клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ліщишина І.В. від 13.09.2023 про відкладення судового засідання.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 03.10.2023 не з`явилася, жодних заяв чи клопотань, а також письмових пояснень щодо заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами суду не подала.

Суд, з`ясувавши думку представника позивача адвоката Ліщишина І.В., з урахуванням конкретних обставин справи, а також наявності доказів своєчасного та належного повідомлення відповідача про час, день та місце розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи № 141/269/23 за відсутності відповідача ОСОБА_2 , що не суперечить вимогам ст. 429 ЦПК України.

У судовому засіданні 03.10.2023 представник позивача адвокат Ліщишин І.В. заяву ОСОБА_1 від 19.07.2023 про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у заяві, просив скасувати рішення суду від 04.07.2023 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини за минулий час. Додатково суду пояснив, що нововиявленими обставинами позивач та його представник вважають лист від 10.01.2022, який, незважаючи на факт ухилення ОСОБА_2 від його отримання, є належним доказом про вжиття заходів ОСОБА_1 щодо одержання аліментів з ОСОБА_2 на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Ліщишина І.В., розглянувши заяву від 19.07.2023 про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами та матеріали цивільної справи № 141/269/23, доходить наступних висновків.

Як установлено судом та вбачається з матеріалів справи № 141/269/23, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 04.07.2023 у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час відмовлено, у зв`язку з відсутністю належних доказів на підтвердження факту вжиття ОСОБА_1 до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а також доказів ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно із частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2021 року у справі № 643/17724/20 (провадження № 61-12429ск21) вказано, що «необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення».

Суд зауважує, що нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення, у зв`язку з нововиявленими обставинами, передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи № 141/269/23, наведені у заяві від 19.07.2023 нововиявлені обставини щодо факту вжиття ОСОБА_1 належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача до подачі позову до суду, зокрема, наявність листа від 10.01.2022 з вимогою до відповідача прийняти участь у фінансуванні дитини (надати кошти на утримання дитини), а також факт його надсилання засобами поштового зв`язку та, відповідно, неотримання відповідачем були відомі позивачу ОСОБА_1 на час звернення до суду із відповідним позовом (14.04.2023) та розгляду судом справи № 141/269/23 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час (оскільки лист від 10.01.2022 було написано особисто ОСОБА_1 ), що, в свою чергу, свідчить про відсутність однієї з обов`язкових ознак нововиявлених обставин, а саме те, що ці обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою (п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України).

Згідно положень ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

При цьому суд зауважує, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами. А також неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів, не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Відтак, доводи позивача ОСОБА_1 , викладені ним у заяві від 19.07.2023, та усні пояснення його представника адвоката Ліщишина І.В., надані у судовому засіданні 03.10.2023, суд до уваги не приймає.

Також суд не приймає до уваги три поштових конверти, які були долучені заявником до матеріалів справи № 141/269/23, оскільки вони не є належними доказами в розумінні ст.ст. 76-77 ЦПК України, які свідчать про наявність нововиявлених обставин у справі № 141/269/23.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 429 ЦПК України).

Враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи № 141/269/23, суд доходить висновку, що обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 у заяві від 19.07.2023 не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, а тому заява про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Враховуючи, що заявник (позивач ) звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення, питання щодо стягнення судового збору у справі № 141/269/23 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 76-83, 89, 258-261, 423, 429 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву ОСОБА_1 від 19.07.2023 про перегляд судового рішення від 04.07.2023 у справі № 141/269/23 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

2. Рішення суду від 04.07.2023 по справі № 141/269/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час залишити в силі.

3. Копію ухвали суду направити відповідачу.

Повний текст ухвали суду оформлено та виготовлено 06 жовтня 2023 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Климчук