Справа № 585/3126/23
Номер провадження 2/585/784/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.

з участю секретаря судового засідання Ковган О.В.,

Справа № 585/3126/23, провадження № 2/585/784/23

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

треті особи: Роменська міська рада Сумської області, Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Представник позивача: Підопригора Оксана Петрівна, яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1039689 від 31.07.2023 та Договору про надання правової допомоги від 10.05.2023..

Представник Роменської міської ради Сумської області Сіромаха Алла Валеріївна, яка діє на підставі довіреності від 02.01.2023.

Представник Управління адміністративних послуг Роменської міської ради в особі начальника управління Оганесян Павліни Миколаївни.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Адвокат Підопригора ОП. звернулась до суду з позовом, як представник позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Роменська міська рада Сумської області, Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 є користувачем квартири АДРЕСА_1 , як член сім`ї наймача ОСОБА_3 , яка була його матір`ю. Остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент отримання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 входив до складу сім`ї матері, про що зазначено в ордері.

У 1989 році позивач одружився та зареєструвався за місцем проживання дружини. У 1995 році він повернувся проживати до своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 .

Коли позивач вирішив зареєструвати місце проживання у вищевказаній квартирі, відповідач ОСОБА_2 чинив перешкоди, таким чином, право користування зазначеним житловим приміщенням було визнано за ОСОБА_1 рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області по цивільній справі №585/85/14-ц від 20.03.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.04.2014 року.

На даний час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 племінник позивача (відповідач).

При цьому, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 із 2002 року, у квартирі немає його особистих речей, комунальні послуги не оплачує, участі в утриманні житла не приймає. Приблизно десять років тому ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до Естонії, а його реєстрація в квартирі перешкоджає позивачу вільно користуватися належним йому майном, він несе збитки за комунальні послуги оскільки рахунки за деякі платежі розраховуються по кількості зареєстрованих осіб, та не може приватизувати житло.

Відсутність відповідача у вищезазначеній квартирі із 2002 року підтверджується актами перевірки паспортного режиму виданими директором ПП «Марс» ОСОБА_4 28.09.2009 року, 30.06.2010 року, 09.12.2010 року, 04.02.2011 року, та від 20.06.2011 року.

Також зазначений факт підтверджується поясненнями сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 18.07.2023 року. У вищезазначених актах та поясненнях вказано, що ОСОБА_2 за адресою своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2002 року, там немає його особистих речей чи інших ознак його проживання.

Також, необхідно зазначити, що факт проживання відповідача з 2002 року не за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено у рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області по справі №585/85/14-ц від 20.03.2014 року, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму за 2012-2014 роки та під час судового розгляду було визнано сторонами.

Посилаючись на норми законодавства та висновки верховного Суду з аналогічних справ представник позивача зазначає, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Вирішити цю проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки відповідач самостійно знятися з реєстрації не бажає.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Підопригора О.П. позов підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

09 серпня 2023 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено справу до підготовчого засідання (а.с.29).

02 жовтня 2023 року підготовче провадження закрито і справу призначено до розгляду по суті (а.с.53).

Відповідачу направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову з додатками, роз`яснено право подати відзив, за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернувся конверт із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.41).

При цьому, згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

У судове засідання 31.10.2023 о 09 год. 00 хв. відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада України (а.с.57).

Від третьої особи Роменської міської ради надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у відсутності представника міської ради (а.с.39).

Від представника третьої особи Управління адміністративних послуг РМР надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у відсутності представника управління (а.с.59).

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

06.12.1982 ОСОБА_3 видано ордер на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в складі сім`ї із семи осіб, в тому числі і позивача (а.с.13).

З Акту перевірки паспортного режиму від 28.09.2009 вбачається, що на момент здійснення перевірки за адресою АДРЕСА_2 в указаній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 , за указаною адресою вона проживає одна (а.с.14).

В Акті перевірки паспортного режиму від 30.06.2010 вказано про те, що під час перевірки паспортного режиму в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані наймач ОСОБА_3 , онук ОСОБА_2 . З`ясовано, що за вищевказаною адресою на час перевірки ОСОБА_2 в квартирі відсутній. Зі слів сусідів не проживає він у квартирі з 2002 року (а.с.15).

09.12.2010 під час перевірки паспортного режиму за указаною вище адресою було встановлено, що в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_2 (онук). В ході візуального огляду квартири підліткових речей виявлено не було. Зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 - ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з 2002 року (а.с.16).

З Акту перевірки паспортного режиму від 04.02.2011 вбачається, що на момент здійснення перевірки за адресою АДРЕСА_2 в указаній квартирі зареєстрована ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_2 (онук). Зі слів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , - ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 не проживає близько 9 років (а.с.17).

20.06.2011 під час перевірки паспортного режиму за указаною вище адресою було встановлено, що в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_7 (донька), ОСОБА_2 (онук). В ході візуального огляду квартири підліткових речей виявлено не було. Зі слів сусідів ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_4 не проживає з 2002 року (а.с.18).

25.06.2012 під час перевірки паспортного режиму за указаною вище адресою було встановлено, що в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (наймач) та ОСОБА_2 (онук). Зі слів ОСОБА_3 її онук ОСОБА_2 в квартирі не проживає близько 10 років. Мешкає зі своїм батьком в АДРЕСА_3 . Факт не проживання ОСОБА_11 за даною адресою підтверджено сусідами (а.с.19).

У січні 2013 року під час перевірки паспортного режиму за адресою АДРЕСА_2 було встановлено, що в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_2 (онук). Зі слів ОСОБА_3 її онук ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 2002 року. Мешкає зі своїм батьком за іншою адресою. Факт не проживання ОСОБА_11 за даною адресою підтверджено сусідами (а.с.20).

У січні 2014 року під час перевірки паспортного режиму за адресою АДРЕСА_2 було встановлено, що в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (наймач), ОСОБА_2 (онук). Зі слів ОСОБА_3 її онук ОСОБА_2 в квартирі не проживає протягом 19 років. Факт не проживання ОСОБА_11 за даною адресою підтверджено сусідами (а.с.21).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.03.2014 визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_5 . Рішення набрало законної сили 23.04.2014 (а.с.9-10).

23.04.2014 указане рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області залишено без змін Апеляційним судом Сумської області (а.с.11-12).

31.03.2023 року наймач квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , померла (а.с.8).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, щ, що є сусідкою позивача. ОСОБА_2 бачила, ще коли він був маленьким, коли йому було десь 10-11 років. Вона ( ОСОБА_5 )) спілкувалась з матір`ю позивача, часто їй допомагала, бувала у них в квартирі. ОСОБА_12 і її син ОСОБА_1 проживали удвох. ОСОБА_2 ніколи у квартирі АДРЕСА_1 не жив і речей його там ніколи не було.

Свідок ОСОБА_1 суду пояснив, що є рідним братом позивача. ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживав. Їх з позивачем менша сестра мати відповідача, проживала з їхніми батьками і була зареєстрована з ними. Коли вона вийшла заміж, народився ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ). У 2002 році сестра загинула, ОСОБА_13 було 11 років, його прописали у квартирі АДРЕСА_1 , але фактично він залишився проживати зі своїм батьком по АДРЕСА_3 . З того часу відповідач жодного разу не з`являвся у квартирі АДРЕСА_1 . Його речей у квартирі не має.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо про усунення перешкод у здійсненні права користування будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло,придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно зі статтею 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Стаття 71 ЖК Української РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, вважає, що існують підстави для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем квартири АДРЕСА_1 , як член сім`ї наймача ОСОБА_3 , яка була його матір`ю, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент отримання квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 входив до складу сім`ї матері, про що зазначено в ордері (а.с.13).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 20.03.2014 визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_5 . Рішення набрало законної сили 23.04.2014 (а.с.9-10).

23.04.2014 указане рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області залишено без змін Апеляційним судом Сумської області (а.с.11-12).

Указаним рішенням суду першої інстанції встановлено, що на час заселення ОСОБА_1 у 1995 році у спірній квартирі проживали: батьки позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , сестра позивача ОСОБА_16 з малолітньою дитиною ОСОБА_2 , 1992 р.н. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_16 мати відповідача, після смерті якої останній став проживати у свого батька ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_3 , що сторони визнали в судовому засіданні….З досягненням 16-ти річного віку у спірній квартирі прописаний ОСОБА_2 , але фактично не проживає в ній з 2002 року. Вказане підтверджується актами перевірки паспортного режиму та визнане сторонами в судовому засіданні.

Крім того, указаним судовим рішенням було встановлено, що позивач ( ОСОБА_1 ) фактично з 1995 р. проживає в спірній квартирі без реєстрації, а був зареєстрований в період з 09 квітня 1996 р. по 23 жовтня 2013 р. в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 , який розташований неподалік спірної квартири. Проти вселення у спірну квартиру не заперечили його батьки ОСОБА_15 , ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_16 , які на той час були зареєстровані у цій квартирі. Вказане відповідач ( ОСОБА_2 ) не спростував в судовому засіданні. У спірній квартирі знаходяться одяг позивача, його взуття, всі речі, він утримує квартиру, доглядає матір похилого віку. Спірна квартира є його постійним місцем проживання, з наймачем квартири тривалий час він веде спільне господарство. Отже, в силу вимог ст. ст. 64, 65 ЖК України позивач вселився у спірну квартиру у встановленому порядку в якості члена сім`ї (а.с.9-10).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).

Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №200/17337/17, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Судовим розглядом даної справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 і після ухвалення Роменським міськрайонним судом Сумської області указаного вище рішення у спірній квартирі не проживав та не проживає і на даний час, тобто останній всього не проживає у спірній квартирі протягом 21 року та, відповідно, не несе ніяких витрат по утриманню житлового приміщення, в якому зареєстрований, не проводить у ньому поточний ремонт, не оплачує комунальні послуг, тощо. В квартирі відсутні і його речі.

З наведених вище норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи вбачається, що позивач є членом сім`ї наймача квартири за АДРЕСА_1 і має права вимагати усунення перешкод у реалізації права користування своїм майном.

Реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує права позивача, тому вони підлягають захисту в судовому порядку.

Таким чином є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням.

Позивач не ставить вимоги про відшкодування судових витрат, а тому ці витрати необхідно залишити за ним.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Роменська міська рада Сумської області, Управління адміністративних послуг Роменської міської ради Сумської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Третя особа: Роменська міська рада Сумська області, місце реєстрації: Сумська область, м. Ромни, бул. Шевченка, 2, .

Третя особа: Управління адміністративних послуг Роменської міської ради, адреса: Сумська область, м. Ромни, вул. Соборна, 13/71, .

Повне судове рішення складено 06.11.2023.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова