КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4841/21
Провадження № 2/552/36/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) про стягнення коштів посилаючись на те, що на виконанні відповідача перебуває виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь заборгованості у розмірі 284 032 грн. 21 коп. За період з червня 2017 року по квітень 2021 року стягнуто близько 40 000 грн. З квітня 2021 року утримання з доходів боржника на користь позивача припинені. Позивачу стало відомо, що з ОСОБА_2 на користь Волинської митниці відбувається стягнення коштів, а тому всі кошти, які повинні бути стягнуті з ОСОБА_2 на її користь , направлені на адресу іншого стягувача. Просила визнати дії відповідача, що полягають у припиненні їй виплат з доходів ОСОБА_2 з квітня 2021 року протиправними. Стягнути з доходів боржника на її користь суми виплат із його пенсії за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року включно. Поновити строк на звернення до суду з даним позовом, який нею пропущений з поважних причин.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Ухвалами суду задоволені клопотання позивача щодо розгляду справи в режимі відео конференції , проведення яких доручались Котелевському районному суду Полтавської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, вчергове надала суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, а саме знаходження її на лікуванні у період з 05 по 15 вересня 2023 року. Протягом перебування справи у провадженні суду, від позивача постійно надходили клопотання щодо відкладення розгляду справи, як за станом здоров`я так і з інших підстав. Єдине судове засідання в якому приймала участь позивача було направлене на задоволення її клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на ряд причин , у тому числі неможливість підготовки її до розгляду даної справи у зв`язку з численними судовими справами , що перебувають у проваджені різних судів Полтавської області.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило. Від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву щодо не визнання позовних вимог. Відповідачем надавались ґрунтовні роз`яснення позивачу щодо її звернень щодо порядку виконання рішення суду з посиланням на нормативні акти. Статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» визначена черговість задоволення вимог стягувача за виконавчими документами. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог .

В своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів ( рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі № 36655/02 «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі № 30979/96 «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France)). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»)

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 45 ЦПК). Суд з метою запобігання зловживанням правами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін

Приймаючи до уваги позицію позивача, яка постійно звертається з клопотаннями щодо відкладення розгляду справи, не виявила наміру щодо залишення позовної заяви без розгляду, враховуючи вимоги ст. 233 ЦПК України, суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи, а тому вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 03 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, стягнення авансового платежу за будинок з урахуванням індексу інфляції, моральної шкоди та заподіяних збитків позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 538 доларів США, що станом на 03.03.2016 року становить 282 532,21 грн. та 1 500 грн., а всього 284 032,21 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800 грн. витрат на правову допомогу. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою про прийняття виконавчого провадження від 03.09.2020 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) прийнято виконавче провадження № 50874482 з примусового виконання виконавчого листа № 535/139/15 виданого 30.03.2016 року Диканським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості 284 032 грн. 21 коп.

03 вересня 2020 року постановою про утворення виконавчої групи, утворено при ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавчу групу по виконанню виконавчого провадження № 50874482 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 284 032 ,21 грн.

Постановою від 10.09.2021 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні , в рамках ВП № 50874482, призначено суб`єкта господарювання Приватне підприємство «Центр незалежної оцінки та експертизи» з наданням звіту (висновку) про вартість вищевказаного описаного та арештованого нерухомого майна.

Згідно постанови Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.6 ст. 470 МК та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 000 грн.

Постановою від 16.03.2021 про прийняття виконавчого провадження , прийнято виконавче провадження № 63870308 з примусового виконання постанову № 163/491/20 виданого 22.06.2020 Любомльським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 170 000 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 3 зазнаного Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1, п. 16 ч. 3 ст. 18 цього ж Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень, є:

звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

звернення стягнення на заробітну плату, пенсно, стипенд1ю та інший дохщ боржника;

вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Судом установлено, що ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2022 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), Приватне підприємство « Центр незалежної оцінки та експертизи» м. Полтави, боржника ОСОБА_2 про визнання недійсним звіту Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» м. Полтави про оцінку житлового будинку боржника № 1209 від 23 грудня 2021 року та зупинення реалізації житлового будинку боржника,реалізацію належного боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 арештованого нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 , в рамках виконавчого провадження № 50874482 з примусового виконання виконавчого листа № 535/139/15-ц від 30.03.2016, виданого Диканським районним судом Полтавської області , про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 284 032,21 грн., - зупинити до прийняття судом рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання недійсним звіту ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи « м. Полтави про оцінку майна від 23.12.2021 № 1209.

На запит суду Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) надав відповідь від 21 вересня 2023 року за № 18 829 згідно якої на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 66297562, до складу якого входять виконавчі провадження:

№ 50874482 з примусового виконання виконавчого листа Диканського районного суду Полтавської області від 30.03.2016 № 535/139/ 15-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 284 032,21 грн, яке зупинено постановою державного виконавця від 03.05.2022 на підставі Ухвали Диканського районного суду Полтавської області №535/139/ 15 від 18.04.2022, залишок заборгованості становить 246 685,85 грн.;

№ 63870308 з примусового виконання постанови Любомльського районного суду Волинської області від 22.06.2020 № 163/491/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафу у розмірі 170 000,00 грн., залишок заборгованості становить 72 638,34 грн.

Статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» визначена черговість задоволення вимог стягувачів у разі недостатності стягнутої суми для задоволення вимог стягувачів, а саме у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

Приймаючи до уваги вище наведену норму закону, з квітня 2021 року перерахунок коштів здійснюється по виконавчому провадженню № 63870308, оскільки дане провадження відноситься до четвертої черги, а виконавче провадження № 50874482, де позивач є стягувачем до п`ятої черги .

Таким чином, відповідач діяв в межах закону, відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд приймає до уваги, що у послідуючому виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 535/139/15-ц від 30.03.2016, виданого Диканським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 284 032,21 грн. зупинено на підставі постанови державного виконавця від 03 травня 2022 року на підставі ухвали Диканського районного суду Полтавської області №535/139/ 15 від 18.04.2022 року.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У судовому засіданні не знайшло підтвердження неправомірність дій відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) на які посилається позивач у своїй позовній заяві, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати можливо віднести за рахунок держави.

Керуючись ст..ст.10,12,81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) про стягнення коштів відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

відповідач Управління забезпечення примусового виконання рішення у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) (місце знаходження м. Полтава, вул. Героїв-пожежників,13, ідентифікаційний код в .

Повний текст судового рішення виготовлений 25 вересня 2023 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна