Справа № 195/1597/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

06.11.2023 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого Скрипченко Д.М., за участю секретаря судового засідання Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Томаківської селищної ради, в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у справі, ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника, адвоката Івахненка О.О., з позовом до відповідача Томаківської селищної ради, в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Представник позивача обґрунтовує позовні вимоги позивача тим, що батько позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . Ступінь родинного зв`язку позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1413 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі №1546.

Відповідно до вимог чинного законодавства позивач прийняв спадщину після смерті батька, подавши у шестимісячний строк від часу відкриття спадщини в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Далі позивач звернувся до Приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Корнієнка Ю. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку.

Проте, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі №1546, і місцезнаходження його йому невідоме.

Також в Державному реєстрі речових прав відсутня реєстрація права власності на земельну ділянку за спадкодавцем.

Відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Згідно вимог ч. 1 ст. 15 цього ж закону реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

Відповідно до вимог глави 10 п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Враховуючи вищевикладене, оформити спадкові права на зазначене майно не вбачається можливим, оскільки проведена державна реєстрація прав власності не узгоджується із вищевказаними нормами чинного законодавства.

У зв`язку із зазначеним Приватний нотаріус листом - роз`ясненням від 13.09.2023 року № 81/02-14 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа і його місцезнаходження позивачу невідоме.

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя володів та користувався зазначеною земельною ділянкою, проте за свого життя, по причинам не залежним від його волі та передчасної смерті, не встиг здійснити належну державну перереєстрацію земельної ділянки за собою.

Із наявних письмових доказів, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку, в позивача наявні: ксерокопія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі № 1546; видана виконавчим комітетом Томаківської селищної ради на ім`я спадкодавця за його життя, довідка про наявність у нього зазначеної земельної ділянки за вих. № 9 від 11.01.2022 року.

Рішенням виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області від 06.05.2021 року за № 64, в с-щі Томаківка, вулицю «Міжколгоспбудівська» перейменовано на вулицю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою судді Томаківського районного суду від 13.10.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

13.10.2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Корнієнка Ю. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2

01.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у справі, представник Томаківської селищної ради, в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, у судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, при цьому зазначив, що рішення по даній справі залишають на розсуд суду, оскільки у відповідача відсутні правові підстави, як для визнання позовних вимог, так і для їх заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази, за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п.1,2,3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що батько позивача, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 . Ступінь родинного зв`язку позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1413 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі №1546.

Відповідно до вимог чинного законодавства позивач прийняв спадщину після смерті батька, подавши у шестимісячний строк від часу відкриття спадщини в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Далі позивач звернувся до Приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Корнієнка Ю. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку.

Проте, у позивача відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі №1546, і місцезнаходження його йому невідоме.

Також в Державному реєстрі речових прав відсутня реєстрація права власності на земельну ділянку за спадкодавцем.

Відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Згідно вимог ч. 1 ст. 15 цього ж закону реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

Відповідно до вимог глави 10 п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Враховуючи вищевикладене, оформити спадкові права на зазначене майно не вбачається можливим, оскільки проведена державна реєстрація прав власності не узгоджується із вищевказаними нормами чинного законодавства.

У зв`язку із зазначеним Приватний нотаріус листом - роз`ясненням від 13.09.2023 року № 81/02-14 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документа і його місцезнаходження позивачу невідоме.

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя володів та користувався зазначеною земельною ділянкою, проте за свого життя, по причинам не залежним від його волі та передчасної смерті, не встиг здійснити належну державну перереєстрацію земельної ділянки за собою.

Із наявних письмових доказів, які підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку, в позивача наявні: ксерокопія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі № 1546; видана виконавчим комітетом Томаківської селищної ради на ім`я спадкодавця за його життя, довідка про наявність у нього зазначеної земельної ділянки за вих. № 9 від 11.01.2022 року.

Рішенням виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області від 06.05.2021 року за № 64, в с-щі Томаківка, вулицю «Міжколгоспбудівська» перейменовано на вулицю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У першу чергу право на спадкування за законом, відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до пункту 3.1. роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності.

Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності, станом на 06.10.2023 року, дійсна вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) складає 17 000,00 гривень.

Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник позивача просить суд не стягувати з відповідача на користь позивача судовий збір, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 4,9,12,13, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 263,264,274-279 ЦПК України, ст.ст.1216,1218,1258, 1261,1268, 1274 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Томаківської селищної ради, в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як спадкоємцем за законом після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистою приватної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1413 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 вересня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі №1546.

Сплачений у справі ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1073,60 грн., залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат Томаківську селищну раду, в особі Виконавчого комітету Томаківської селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Суддя: Д. М. Скрипченко