Справа № 177/192/23
Провадження № 2-о/177/16/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2023

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В.

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту родинних відносин та перебування на утриманні померлого сина, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2023 заявник звернулася до суду із вказаною заявою в якій просила суд:

- встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні у померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на отримання пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16 листопада 2022 року.

Розглянувши матеріали заяви, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Так, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2022 року у справі №177/1039/22 провадження № 2-о/177/48/22 задоволено вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та вищевказаним рішенням суду встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні у померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також встановлено факт того, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказане рішення суду не оскаржено, не скасовано та набрало законної сили 15.11.2022.

Заявник надала до суду копію свідоцтва про смерть НОМЕР_1 згідно якого 05.04.2022 за актовим записом № 482 зареєстровано смерть Оси ОСОБА_4 з датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також копію повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.07.2022, згідно якого відповідного до актового запису № 482 від 05.04.2022 зареєстровано смерть саме Осі ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.10.2022 вже встановлено факт перебування заявника на утриманні її померлого сина, а також встановлено факт того, що заявник є матір`ю її померлого ОСОБА_3 . Отже, фактично існує рішення суду, що набрало законної сили, яким встановлено юридичні факти, про встановлення яких заявник ставить питання у заяві, що є предметом даного розгляду, а саме встановлено факт родинних відносин та факт перебування на утриманні щодо тих самих осіб: заявника ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи викладене, в цій частині вимог, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Що стосується вимоги заявника про визнання за нею права на отримання пенсії по втраті годувальника її померлого сина з 16.11.2022, то в частині зазначеної вимоги також слід відмовити у відкритті провадження з огляду на наступне.

Судом встановлено, що заявник звернулася до суду, з вимогою про визнання за нею права на отримання пенсії по втраті годувальника з 16.11.2022 року в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 295/3547/21.

У вказаній справі встановлено, що заявник бажає реалізувати право переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з чим звернулася до ГУПФ України в Дніпропетровській області, надавши певні документи (чи надавалося рішення суду від 13.10.2022 не відомо). Однак, 15.12.2022 заявнику листом відмовлено у задоволенні її заяви та роз`яснено, що надані нею документи на підтвердження родинних стосунків із померлим, мають розбіжності, а саме в первинному свідоцтві про смерть годувальника серії НОМЕР_1 прізвище зазначено як « ОСОБА_5 », в той час як в копії паспорта заявника її прізвище зазначено як « ОСОБА_6 ». Вказана відповідь надавалася заявнику 15.12.2022, тобто вже після набрання законної сили рішенням суду від 13.10.2022, яким встановлено факт перебування заявника ОСОБА_1 на утриманні її померлого сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також факт того, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, суд приходить до висновку, що заявник звернулася до компетентного органу для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, отримала відмову вказаного органу, тобто фактично її вимога заінтересованою особою не визнана, що свідчить про існування спору про право. Вимога про визнання за заявником права на отримання пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 не підлягає вирішенню в порядку окремого провадження. Визнання за заявником права на пенсію по втраті годувальника має здійснюватися в порядку визначеному чинним законодавством, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає суб`єктів призначення пенсії, перелік необхідних документів для призначення пенсії, а також момент з якого призначається пенсія, а у разі виникнення спору, про наявність якого свідчить лист ГУПФУ в Дніпропетровській області від 15.12.2022, заявник має звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом про захист невизнаного права, а не з заявою в порядку окремого провадження.

Беручи до уваги викладене, керуючись ч.4 ст. 315 ЦПК України, прийшовши до висновку про наявність спору про право в частині вимог про визнання права на пенсію по втраті годувальника, неможливістю вирішення вказаного спору в порядку окремого провадження, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження.

Керуючись п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту родинних відносин та перебування на утриманні померлого сина, визнання права на пенсію по втраті годувальника - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі разом позовними матеріалами надіслати позивачу не пізніше наступного дня після її постановлення. Копію позовної заяви залишити в суді.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня проголошення ухвали.

Суддя М.В. Березюк