№ 336/4265/23
провадження № 2/336/2164/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 10.05.2023 р. звернулась до суду звищевказаним позовом, в якому зазначила, що вона тривалий час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Також в квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка не проживає за місцем реєстрації, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має і взагалі житлом не цікавиться.

Відповідач перебуває за кордоном з 01.03.2017 р., тому є підстави вважати, що донька отримала громадянство іншої держави.

Реєстрація ОСОБА_2 порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки вона позбавлена можливості оформити субсидію.

Посилаючись на ст.ст.317, 321, 379, 405 ЦК України, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 17.05.2023 р. призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.06.2023 р.

19.06.2023 р. підготовче судове засідання відкладено на 05.09.2023 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України.

05.09.2023 р. підготовче судове засідання відкладено на 27.09.2023 р. на підставі п.3 ч.2 ст.198 ЦПК України.

27.09.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 31.10.2023 р.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини не явки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала.

Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог надала письмові докази: копію паспорту з відміткою про її реєстрацію та картку фізичної особи-платника податків (а.с.6-7), акт про відсутність особи, зареєстрованої у житловому приміщенні, складений 21.04.2013 р. за підписом голови прави правління ОСББ «Залізничник-1» (а.с.8).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п.4, 5, 6, 7 ч.2 ст.197 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд: вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини, які їм відомі.

В підготовчому судовому засіданні позивач зазначила, що вона є власником квартири, але документів, які б це підтверджували, надати не може, а визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, їй необхідно для приватизації квартири.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 послалась на положення ст.ст.319, 405 ЦК України, тобто норми, які регулюють усунення перешкод у праві власності, у тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

На виконання п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, судом в підготовчому судовому засіданні 05.09.2023 р. було роз`яснено позивачу наслідки невчинення процесуальних дій, а також необхідність визначитись з правовим статустом квартири, де зареєстрована відповідач, і, за необхідності, з колом учасників справи.

Клопотань про забезпечення і/або витребування доказів до та під час розгляду справи заявлено не було.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наданих позивачем доказів не можливо встановити чи є вона власником, чи користувачем квартири АДРЕСА_2 , що позбавляє суд можливості визначитись з тим, які норми матеріального права підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а також з колом учасників, які мають приймати участь у справі, і, як наслідок ухвалити рішення, яке б відповідало вимгам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Враховуючи встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст.141 КПК України, судові витрати суд залишає за позивачаем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 211, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06 листопада 2023 року.

Суддя О.В.Дмитрюк