Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/1047/20
Провадження № 2/935/18/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Василенка Р.О., із секретарем-Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних витрат та трьох відсотків річних, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом в обгрунтування якого вказала, що відповідно до нотаріально посвідченого договору позики від 26 червня 2019 року укладеним між нею та ОСОБА_2 останній отримав в позику 62830грн. Передачу грошей було здійснено до підписання вказаного договору позики, відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 2 якого договір позики є безпроцентним з кінцевим строком повернення позики 26 жовтня 2019 року. Станом на час подання позову позику не повернуто, а тому просить стягнути з ОСОБА_2 борг в сумі 62830 грн. та 502грн.64коп інфляційних втрат і 1025грн. 78 коп. (3% річних).

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою, яка прийнята до спільного розгляду з первісним позовом, про визнання недісним вищевказаного договору позики посилаючись на невідповідність дійсності зазначених в ньому обставин, оскільки він з ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в сумі 500грн. щомісячно. За період з 07.07.2012 року по 01.07.2019 року виникла заборгованість по аліментам в розмірі 41887грн. 09 коп. і відповідно державним виконавцем він був обмежений у виїзді за кордон, а оскільки йому необхідно було по роботі виїхати за кордон він врегулював ці питання з ОСОБА_1 шляхом укладення договору позики. Таким чином, ніяких грошей від ОСОБА_1 він не отримував та не мав реальних зобов`язань їх повернути, цей договір приховав його дійсні зобов`язання зі сплати аліментів. Після укладення цього правочину ОСОБА_1 звернулась до виконавчої служби про погашення ним всієї суми заборгованості зі сплати аліментів. Враховуючи викладене договір позики в даному випадку є фіктивним правочином, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Фіктивним правочин визнається судом недійсним.

Позивач-відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, а тому суд розглянув справу без участі останньої.

Від представника відповідача-позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, а тому суд розглянув справу без участі останніх.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, на засадах змагальності, в межах позовних вимог вважає, що первісний та зустрічний позови не підлягають до задоволення.

Так, судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування вказаних в позовній заяві обставин надано суду ксерокопію договору позики від 26 червня 2019 року укладеним між нею та ОСОБА_2 в якому зазначено, що останній отримав в позику 62830грн. Передачу грошей було здійснено до підписання вказаного договору позики, відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 2 якого договір позики є безпроцентним з кінцевим строком повернення позики 26 жовтня 2019 року.

Разом з цим, у відповідності до ч.2,4,5,6 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1,2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, виходячи з аналізу ст. 1046, 1047 ЦК України на підтвердження укладення та існування неповернутого боргу за договором позики у позикодавця має бути наявним оригінал договору позики, однак позивачем не зазначено про те, що оригінал договору позику знаходиться в неї, а також на неодноразові виклики в судове засідання позивач не з`явилась ( явка судом визнавалась обов`язковою) оригінал договору позики для огляду не надала, а тому суд не приймає до уваги надану копію вищевказаного договору позики.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04.10.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в сумі 500грн. щомісячно. За період з 07.07.2012 року по 01.07.2019 року виникла заборгованість по аліментам в розмірі 41887грн. 09 коп.

01.07.2019 року (дата реєстрації заяви) ОСОБА_1 подала до Корольовського ВДВС м. Житомира заяву (датована 27.06.2019) про погашення боргу ОСОБА_2 зі сплати аліментів в сумі 41887,09грн. та сплати штрафу в розмірі 20943грн. 55 коп. Вказана сума співпадає із сумою вказаною у договорі позики.

Згідно ч.1,2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Частинами 1 та 2 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Як зазначив відповідач ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві, то в зв`язку з наявним боргом зі сплати аліментів він був обмежений у виїзді за кордон, а оскільки йому необхідно було по роботі виїхати за кордон вони врегулювали ці питання з ОСОБА_1 шляхом укладення договору позики, тобто в данному випадку відбулась новація боргу, а тому підстав для визнання вищевказаного правочину фіктивним судом не вбачається.

Суд в даному випадку не застосовує положення закону щодо новації боргу з вищевказаних підстав, оскільки позивачем-відповідачем ОСОБА_1 не зазначено про те, що оригінал договору позику знаходиться в неї та не надала його для огляду суду.

Керуючись ст.ст. 4,10,12,13, 258,259,263,264,265-268 ЦПК України, на підставі ст.234,1046,1047,1053 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за договором позики від 26 червня 2019 року, відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики від 26 червня 2019 року недійсним, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складене 04.01.2024.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО