КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7002/22
Провадження № 2/552/373/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Цимбалюк І.О.,

За участю адвокатів - Тимохіної Л.С., Пожидаєва В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком, -

В С Т А Н О В И В :

06 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок, мотивуючи свій позов тим, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року він є спадкоємцем житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 після померлої матері ОСОБА_4 . Вказана обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53185034 від 05.09.2018 року та даними технічного паспорту на домоволодіння. В зв`язку з роботою він тимчасово проживав у місті Харкові. Наприкінці квітні 2022 року через активні бойові дії він вимушений був покинути місто Харків та переїхав до успадкованого після смерті матері будинку в місто Полтаву. Він виявив, що у ньому без реєстрації проживає його сестра відповідач ОСОБА_2 та її чоловік відповідач ОСОБА_3 . Вказане житлове приміщення відповідачі зайняли самовільно, без його на те згоди. Через сумісне проживання з даними особами, між ними на побутовому грунті постійно почали виникати сварки та конфліктні ситуації. Так, 08.07.2022 року відповідач ОСОБА_3 у належному йому домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 наніс йому тілесні ушкодження, у вигляді забою грудної клітини справа, забою поперекового відділу хребта, з приводу чого цього ж дня він звернувся до поліції. Відомості про цю подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000034 за ч.1 ст.125 КК України. Конфліктні ситуації призвели до того, що відповідачі фактично вигнали його з його помешкання, до приміщення будинку взагалі його не допускають та перешкоджають йому ним користуватися. В даний час він проживає в дачному будиночку його троюрідної сестри, але з настанням холодів не може там проживати, оскільки він не опалюється, тобто не пристосований для проживання в холодну пору року. 01.09.2022 року він направив відповідачам лист з проханням звільнити його будинок до 10.09.2022 року. Однак на його прохання вони не реагують. Вважає, що у добровільному порядку відповідачі виселятися не бажають і це питання вони не розглядають. Тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просив суд усунути йому, ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняте житлове приміщення, а саме будинок АДРЕСА_1 . Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь судові витрати, сплачений при подачі до суду судовий збір.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок. З метою виконання вимог частини 1 статті 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі (а.с.24-25, том 1).

17.02.2023 року від відповідача ОСОБА_2 , адвоката Пожидаєва В.О. до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Покласти усі документально підтверджені витрати на позивача (а.с.64-72, том 1).

27.02.2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла Відповідь на відзив, в якій позивач просив суд задовольнити поданий позов у повному обсязі (а.с.113-116, том 1).

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21.03.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тимохіної Л.С. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Октябрського районного суду м.Полтави належним чином завірену копію позовної заяви ОСОБА_2 та копію ухвали суду по адміністративній справі №554/2763/19, 2-а/554/105/2019 за позовом ОСОБА_2 до Відділу ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Шевченківської районної в місті Полтаві ради Дільничної комісії №531215 (а.с.127-128, том 1).

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.04.2023 року прийнято цивільну справу №552/7002/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок до провадження. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.135, том 1).

10 квітня 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком, мотивуючи свій позов тим, що вона, ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), з 1994 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-яке інше житло у власності чи у користуванні у неї відсутнє, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Першим власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 була ОСОБА_6 (її бабуся), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якої її мати ОСОБА_4 стала його власником в порядку спадкування. Факт спадкування та родинних відносин підтверджується копіями свідоцтва про одруження, народження та свідоцтва про право на спадщину. Ще за життя померлої бабусі ОСОБА_6 , в 1994 році вона вселилася у дане житлове приміщення разом з батьками з її дозволу, вона їх трьох прописала та вони проживали за вказаною адресою однією родиною, мали спільний побут, спільні продукти харчування тощо, також вона пішла там до школи. Таким чином вона отримала право користування даним житлом з моменту вселення в даний будинок в 1994 році. Факт вселення в 1994 році підтверджується копією акту про фактичне місце проживання особи. 08.07.2000 року вона одружилась з ОСОБА_3 та змінила прізвище, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Після одруження її чоловік також вселився в даний житловий будинок з дозволу власника та вони почали проживати однією родиною. ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати померла і на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 05.09.2018 року її брат ОСОБА_1 став власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому вона відмовилася від 1/3 своєї законної частки на вказаний житловий будинок на користь відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 05.09.2018 року, а він з батьком мали купити їй квартиру. Отже, вона отримала право на користування даним житлом (1994 рік) задовго до того як ОСОБА_7 набув його у власність у порядку спадкування за законом (2018 рік). Однак, незважаючи на те, що з 1994 року вона постійно проживає у вказаному будинку, на даний момент реєстрації у ньому вона не має. У свою чергу ОСОБА_1 направив їй листа з вимогою виселитися з будинку та звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання її звільнити нібито самовільно зайнятий будинок. Свій позов він обґрунтовує тим «фактом», що тимчасово виїхавши до міста Харкова на роботу, він в кінці квітня 2022 року, після повернення, виявив, що вона з чоловіком, без його згоди, самовільно зайняли його житлове приміщення. Зважаючи на те, що вона вселилася в даний будинок в 1994 році як член сім`ї власника, зі згоди тодішнього власника, тривалий час безперервно, правомірно користується будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює за ним догляд, сплачує комунальні платежі, та не має у ньому реєстрації, а його теперішній власник ОСОБА_1 намагається позбавити її житла у військовий час, тому вважає за необхідне захистити свої права шляхом подачі позовної заяви про визнання факту постійного проживання у вказаному будинку з 1994 року, а також визнання за собою права на користування вказаним будинком у судовому порядку. Вказує, що жодним чином не перешкоджає ОСОБА_1 користуватися чи розпоряджатися даним житловим будинком, він має ключі від будинку та має змогу вільно проживати у ньому, а отже вона не порушує його права. Відповідно до технічного паспорту на будинок, у будинку є три кімнати, а також літня кухня, яка придатна для проживання, а тому він має можливість проживати в своєму будинку. Крім того, в позові вказує, що приймає участь в утриманні будинку, зокрема, між нею та комунальними службами укладені відповідні договори надання послуг. Договір на послуги постачання газу з ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» був укладений нею, ОСОБА_2 10.06.2021 року, 09.05.2019 року договір на водопостачання з КП «Полтававодоканал» уклав ОСОБА_3 . Укладання даних договорів також підтверджує правомірність та усталеність використання нею вказаного будинку. Також вона постійно сплачує комунальні платежі, що підтверджується відповідними квитанціями, які датовані починаючи з 2015 року і по теперішній час. В період її проживання в спірному будинку, разом з її родиною, а саме донькою, чоловіком та паралізованим батьком інвалідом, вони власними зусиллями зробили ремонт у будинку та доглядали за лежачим батьком, який до своєї смерті в 2018 році, проживав з ними. Просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 з 1994 року у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за нею, ОСОБА_2 , право на користування будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Усі документально підтверджені витрати покласти на ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та визнання права користування будинком. Цивільну справу №552/1922/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та встановлення права користування будинком об`єднано в одне провадження з цивільною справою №552/7002/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок. Присвоєно об`єднаній цивільній справі №552/7002/22. Об`єднану справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначити на 09 годину 30 хвилин 04 травня 2023 року в приміщенні Київського районного суду м.Полтави (а.с.82, том 2).

18.05.2023 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов Відзив на позовну заяву (в порядку статті 178 ЦПК України), в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком. Судові витрати повністю покласти на ОСОБА_2 (а.с.84-89, том 2).

02.06.2023 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі (а.с.95-100, том 2).

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 29.06.2023 року витребувано з Октябрського районного суду м.Полтави матеріали адміністративної справи №554/2763/19, провадження №2-а/554/105/2019 (а.с.158, том 1).

12.07.2023 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшли Заперечення (в порядку статті 180 ЦПК України), в яких він просив суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та визнання права користування будинком. Судові витрати повністю покласти на ОСОБА_2 (а.с.160-162, том 1).

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.08.2023 року закрито підготовче провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок. Призначено справу до судового розгляду по суті на 13 годину 15 хвилин 05.09.2023 року (а.с.171, том 1).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Тимохіна Л.С. позов підтримали. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Пожидаєв В.О. з позовом ОСОБА_1 не згодні. Просили суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю та задовольнити в повному обсязі позовну заяву ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання.

Представник Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи.

Суд вважає можливим слухати справі у відсутності відповідача ОСОБА_3 , представника Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , думку адвоката Тимохіної Л.С., відповідача ОСОБА_2 , думку адвоката Пожидаєва В.О., допитавши свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити за безпідставністю.

Судом встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року спадкоємцем майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився чоловік спадкодавця - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась донька спадкодавця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12.07.1995 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, по реєстру №2-770, зареєстрованого в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 31.12.2012 року, в реєстрову книгу №106, реєстраційний номер 14735 (а.с.8, том 1).

Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.09.2018 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2018 року ОСОБА_1 є спадкоємцем та власником майна після померлої матері ОСОБА_4 (а.с.9-10, том 1).

Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 оформлений на ОСОБА_1 (а.с.11-14, том 1).

Відповідно до довідки від 31.08.2022 року за №1104, яка видана ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зареєстрований за даною адресою 06.05.2009 року (а.с.15, том 1).

В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що тривалий час позивач проживав та працював в місті Харкові, але наприкінці квітня 2022 року через активні бойові дії, був вимушений покинути місто Харків та повернутися додому за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала його сестра ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами по справі, подружжям ОСОБА_15 , склалися неприязні стосунки, які 08.07.2022 року вилилися в бійку з завданням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень (а.с.16, том 1). Дані події змусили ОСОБА_1 залишити будинок.

В зв`язку з неприязними стосунками, які склалися між сторонами, 01.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся з листом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому вказував, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , про що відповідачам відомо. Також в листі зазначав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселилися в даний будинок без його згоди і перешкоджають йому проживати в ньому та користуватися його власністю. Враховуючи викладене просив до 10.09.2022 року виселитися з будинку, забрати свої речі та передати йому ключі від даного будинку (а.с.17, том 1).

Відповідачами був отриманий даний лист, але вимоги, викладені в листі, ними виконані не були, вони продовжували проживати в спірному будинку, користуватися ним, перешкоджаючи власнику користуватися своїм майном, що і змусило ОСОБА_1 , звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч.2 ст.41 Конституції України).

Частиною 4 статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 та 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , він має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком, так як дані вимоги не ґрунтуються на законі, суперечать зібраним по справі письмовим доказам та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, дану обставину підтвердила відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, даний юридичний факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року, що ОСОБА_2 відмовилась від 1/3 частки у спадщині, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь свого рідного брата ОСОБА_1 . Спадщина складалась з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, відповідачу ОСОБА_2 достеменно було відомо, що власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , вона не заперечувала даного факту і підтвердила свою згоду, що й було викладено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року.

Судом не приймаються до уваги та оцінюються критично пояснення відповідача ОСОБА_2 , адвоката Пожидаєва В.О., що відповідач набула право користування спірним будинком, оскільки вселилася в нього з дозволу попереднього власника - бабусі ОСОБА_6 , оскільки матеріали справи не містять письмового дозволу ОСОБА_6 на вселення родини ОСОБА_5 в 1994 році в будинок АДРЕСА_1 , як не міститься цього дозволу і в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 12.07.1995 року (а.с.13, том 2), складеному державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Сидоренко В.І., в якому зазначено, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 спадкоємцем її майна є донька ОСОБА_4 , що мешкає в АДРЕСА_2 .

В даному Свідоцтві про право на спадщину за заповітом будь-які застереження щодо проживання в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_16 відсутні.

Відсутні такі застереження, як того вимагає чинне законодавство України, і в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року.

Щодо постійного проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 суд зазначає, що матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_17 в спірному будинку проживала періодично, що також підтверджується наданими нею письмовими доказами, сплата комунальних послуг та укладання договорів з комунальними підприємствами не свідчить проте, що будинком вона користувалась постійно, проведення ремонтних робіт в будинку було здійснено відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 добровільно, з власної ініціативи та не свідчить проте, що вони набули право постійного користування будинком.

Разом з тим в матеріалах справи відсутній письмовий дозвіл ОСОБА_1 на проживання в спірному будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Письмовий договір між сторонами з цього приводу не укладався. Подружжя ОСОБА_15 не є членами сім`ї ОСОБА_1 в розумінні Сімейного кодексу України та Житлового кодексу України.

Не укладався між сторонами і сервітут, як того вимагають статті 398, 401, 402, 403, ч.1 ст.405 ЦК України, на які посилаються відповідачі по справі.

Статтею 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Частиною 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частиною 1 статті 402 ЦК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном (ч.1 ст.403 ЦК України).

Частина 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 необхідно відмовити за безпідставністю.

На виконання вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3-13, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 звільнити самовільно зайняте житлове приміщення, а саме будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , телефон НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог -Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, , адреса: м.Полтава, вул.Соборності, 36, тел.050-304-50-50.

Повний текст рішення виготовлено 09.11.2023 року.

Головуючий суддя Т.В. Турченко