Справа № 457/410/23 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/1469/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Іванової О.О.,

з участю: Федаса .П., ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 травня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

05 квітня 2023 року Трускавецьким міським судом Львівської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 268,40 гривень судового збору.

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу №457/410/23 від 05 квітня 2023 року таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заяви покликався на те, що 05 квітня 2023 року Трускавецьким міським судом Львівської області видано судовий про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття а також на користь держави 268 (двісті шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

Зазначав, що стягувати аліменти в наказному провадженні можливо, якщо вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства та необхідності залучення заінтересованих осіб, і в даному провадженні потрібно було встановити факт батьківства дитини, перевірити на якій підставі отримано свідоцтво народження дитини та хто є біологічним батьком, а також потрібно залучити заінтересованих осіб.

Стверджував, що судовий наказ було видано помилково, оскільки заява про видачу подано з порушення норм ст.163 ЦПК України. Матір`ю дитини введено суд в оману щодо особи боржника який є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти, в той час коли він є інвалідом 2 групи, пенсіонером та на його утриманні перебуває непрацездатний батько.

Також вказував, що з поданої заяви не вбачалось виникнення або порушення права грошової вимоги заявника, тобто обов`язок батька дитини щодо сплати аліментів був відсутній. Враховуючи те, що були підстави для відмови у видачі судового наказу передбачені п.1,3,8 ч.1 ст. 161 ЦПК України, вважав за необхідне визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваною ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 16 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Скасовано зупинення виконання судового наказу Трускавецького міського суду Львівської області від 05 квітня 2023 року № 457/410/23, про стягнення з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, та судового збору в сумі 268,40грн.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що судовий наказ було видано помилково, оскільки матір`ю дитини подана заява з порушенням вимог ст. 163 ЦПК, зокрема матір`ю дитини введено суд в оману щодо обставин, що матір`ю дитини введено суд фактично в оману тим, що боржник є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти, так як матеріальний стан і здоров`я боржника задовільний, інших осіб на утриманні немає, оскільки це не відповідає дійсності, і заявник про це знала, про що мною було надано безліч доказів до суду, зокрема ОСОБА_2 - є пенсіонером, особою з інвалідністю 2 групи, і на його утриманні перебуває непрацездатний батько інвалід 2 групи, за яким він здійснює догляд.

Також вказує, що ОСОБА_1 заявлено вимогу. яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України оскільки вимога про стягнення аліментів в даному випадку пов`язана із необхідністю встановлення факту батьківства, перевірити коли, яким чином та на якій підставі отримано свідоцтво про народження дитини, та хто є біологічним батьком дитини, а також була необхідність у залученні інших заінтересованих осіб, а саме ОСОБА_4 , інваліда 2 групи загального захворювання, за яким ОСОБА_2 здійснює догляд та який перебуває на утриманні ОСОБА_2 , який подавав клопотання до суду про залучення його в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Просить ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 травня 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким визнати судовий наказ наказу Трускавецького міського суду Львівської області від 05 квітня 2023 року № 457/410/23 таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних обставин.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 20 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою на видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження своїх вимог, нею долучено, зокрема, належним чином завірену копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 , а також Довідки № 1331- та № 1331- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , фактичне місце проживання яких за адресою: АДРЕСА_3 .

Трускавецьким міським судом Львівської області 05 квітня 2023 року видано судовий наказ у справі № 457/410/23 про стягнення з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст.168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобовязання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах.

При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого може стати скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У п.9 вказаної Постанови зазначається, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

За змістом статті 98, пункту 2 частини третьої статті 100, статті 103 ЦПК до заяви про видачу судового наказу додаються оригінали або належним чином завірені копії документів, які підтверджують матеріально-правову вимогу заявника. На такі документи поширюються вимоги статей 58 і 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів (пункт 5 зазначеної Постанови).

Таким чином, наказне провадження є спрощеним у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадженням у суді першої інстанції, і заснованим на письмових доказах. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Згідно практики Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Встановлено, що на підтвердження вимог заяви про стягнення судового наказу ОСОБА_5 долучено належним чином завірену копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний ОСОБА_2 .

Крім цього, згідно 2 абзацу довідки про отримання допомоги №2779 від 21 вересня 2023 року Управління соціальних виплат і компенсацій Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з 01 серпня 2021 року до управління надійшов лист РАЦС при визнання батьківства над дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як стверджує сам ОСОБА_2 та долучає докази на підтвердження зазначеної обставини він іноді переказує кошти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також ОСОБА_2 не звертався до суду з позовом про виключення запису про себе як батька з актового запису про народження дитини і вказане питання не відноситься до перемету розгляду в даній справі.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги щодо того, що в межах даної справи була необхідність у встановленні батьківства в судовому порядку із проведенням ДНК експертизи а також щодо відсутності документів та обставин на підставі яких у ОСОБА_6 виникло право вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий документ може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов по суті дійшов правильного висновку про те, що судовий наказ не було видано помилково, а за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів з особи ОСОБА_2 який записаний батьком дитини.

Судовий наказ набрав законної,а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Тому відсутні підстави для визнання виконавчого листа виданого Трускавецьким міським судом Львівської області від 05 квітня 2023 року у справі №457/410/23 про стягнення з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 20 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що на банківських рахунках ОСОБА_1 знаходяться певні кошти, а також, те, що його утриманні перебуває батько, який є особою з інвалідністю не спростовують його обов`язку як батька утримувати дитину.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не наведено вагомих підстав для скасування судового наказу від 05 квітня 2023 року в цій частині.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи та учасником бойових дій, що підтверджується довідкою до акта МСЕК від 03 червня 2019 року серія АВ №0032252, а також посвідченням Серії НОМЕР_3 .

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги при видачі судового наказу від 05 травня 2023 року уваги не звернув та помилково стягнув з ОСОБА_2 268, 40 гривень судового збору в дохід держави.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково, ухвала Трускавецького міського суду Львівської області від 16 травня 2023 року скасуванню з постановлення нової ухвали про часткове задоволення заяви ОСОБА_7 .

В решті вимог ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 16 травня 2023 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ Трускавецького міського суду Львівської області від 05 квітня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 користь держави судового збору в сумі 268 гривень 40 копійок.

В решті вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.