ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2624/20 Номер провадження 22-ц/814/3817/23Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадженняапеляційн у скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 травня 2023 року, ухвалене суддею Тимчуком Р.І., повний текст рішення складено 08 травня 2023 року

у справі за позовом Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2020 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, в якому (з урахуванням уточнених позовних вимог від 13.01.2021 року (т.1 а.с. 192-194)) просило суд стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишок заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 38 273,88 грн., нарахований індекс інфляції в сумі 323,80 грн. та три відсотки річних в сумі 443,62 грн., а також стягнути з відповідачів судовий збір 2 102 грн., сплачений при подачі позову.

Позовна заява мотивована тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає відповідачам послуги з теплопостачання (централізованого опалення та постачання гарячої води) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 69,8 кв.м. Договір між сторонами про надання послуг за вказаним об`єктом постачання не укладався, але відповідачі такі послуги прийняли та від їх отримання не відмовлялися у передбаченому законом порядку. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з надання послуг теплопостачання, відповідно до яких одна сторона надає такі послуги, а інша зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Покладені законодавством зобов`язання з оплати послуг відповідачі виконували частково, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яку відповідачі добровільно не сплачують, що і стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 08 травня 2023 року позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води - задоволено.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» залишок заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 38 273,88 грн., індекс інфляції у сумі 323,80 грн., 3% річних в сумі 443,62 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн, а всього 41 143,30 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у період з 01.11.2019 року по 01.12.2020 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги в повному обсязі не вносилася, у зв`язку із чим виникла заборгованість залишок якої станом на 01.08.2021 року становить 38 273,88 грн. Враховуючи наявність порушення відповідачами грошового зобов`язання, наявні підстави для стягнення індексу інфляції у сумі 323,80 грн. та 3% річних в сумі 443,62 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України. При цьому, суд першої інстанції визнав безпідставними та необґрунтованими посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду, оскільки станом на час звернення позивача до суду (11.12.2020 року) загальний строк позовної давності (три роки) по вимогам про стягнення заборгованості за період з 01.11.2019 року по 01.12.2020 року не сплив, при цьому, строк позовної давності відповідно до чинного законодавства на час дії введеного в Україні карантину та карантинних заходів з 12.03. 2020 року зупинився до кінця дії карантину. До того ж, відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, що свідчить про визнання боргу та переривання строку позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шинкаренко М.А. просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, недоведеності обставин справи, які суд вважав встановленими, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 позов визнала частково та перерахувала позивачу суму боргу у розмірі 10 010,88 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (т.1 а.с. 29-32,102). Вказувала, що перебувала за кордоном у спірний період та фактично послугами не користувалась, а відповідачка ОСОБА_2 не проживає у квартирі із січня 2020 року, про що було надано докази, яким суд першої інстанції належної оцінки не надав. Вважає, що суд безпідставно поклав на відповідачів солідарну відповідальність, не врахувавши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживали у квартирі в різні періоди часу, що, на думку скаржника, виключає їх солідарну відповідальність. У порушення вимог пункту 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, позивач здійснював нарахування не за показниками квартирних засобів обліку гарячої води, а за нормативами (нормами) споживання із розрахунку на трьох споживачів, тоді як у квартирі проживала сама ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 на підставі рішення суду визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Також зазначає що суд першої інстанції, стягуючи 3% річних, не врахував, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №530-IX, було встановлено заборону на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із попередженням корона вірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни, нараховувати та стягувати неустойку (штраф, пеню) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Вказує, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки фактично прийняв до уваги уточнені позовні вимоги позивача, подані з порушенням, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України строку, при цьому, матеріали справи не містять ухвали про прийняття уточнених вимог до розгляду та в Єдиному реєстру судових рішень така ухвала також відсутня. Вважає, що у порушення норм процесуального права позивач одночасно змінив предмет позову (суму боргу) як матеріально-правову вимогу та підстави позову - обставини, на яких гуртуються вимоги (період заборгованості), що є недопустимим. Вказує на порушення її права приймати участь у судових засіданнях та інших прав, які могли б виникнути в ході судового процесу, оскільки судові засідання відкладалися за безпідставними клопотаннями відповідача та у судовому рішенні суд безпідставно зазначив, що відповідачі та представник ОСОБА_1 - адвокат Шинкаренко М.А., будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, у судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що спростовується інформацією служби судової охорони, долученою до апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до апеляційного суду не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у період з 01.11.2019 року по 01.12.2020 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , але плата за послуги у повному обсязі не вносилася, існує залишок заборгованості станом на 01.08.2021 року у розмірі 38 273,88 грн.

Нарахування за послуги теплопостачання здійснюються у відповідності до встановлених тарифів:

1)з 09.07.2017 року постановою НКРЕКП №712 від 31.05.2017 року внесено зміни до постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та встановлено наступні тарифи:

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання 81,39 грн. за 1 куб. м (з податком на додану вартість);

- за відсутності рушникосушильників 75,27 грн. за 1 куб. м (з податком на додану вартість);

2) з 31.12.2017 року постановою НКРЕКП №1536 від 28.12.2017 року внесено зміни до постанови НКРЕКП №1171 від 31.03.2015 року та встановлено наступні тарифи:

з централізованого опалення:

- для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1332,82 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 1048,15 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 284,67 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 29,86 грн. за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 23,48 грн. за 1 кв.м; решта витрат, крім паливної складової 6,38 грн. за 1 кв.м);

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 79,59 грн. за 1 куб.м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 56,43 грн. за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 23,16 грн. за 1 куб.м);

- за відсутності рушникосушильників 73,61 грн. за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 51,73 грн. за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 21,88 грн. за 1 куб.м);

3) з 11.10.2018 року постановою НКРЕКП №405 від 14.06.2018 року внесено зміни до постанови НКРЕКП №1171 від 31.03.2015 року та встановлено наступні тарифи:

з централізованого опалення:

- для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1348,15 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1048,15 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 300,00 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 30,20 грн за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 23,48 грн. за 1 кв.м; решта витрат, крім паливної складової - 6,72 грн. за 1 кв.м);

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 83,33 грн. за 1 куб.м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 56,43 грн. за 1 куб.м; решта витрат, крім паливної складової - 26,90 грн. за 1 куб. м);

- за відсутності рушникосушильників - 77,28 грн. за 1 куб.м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 51,73 грн. за 1 куб.м; решта витрат, крім паливної складової - 25,55 грн. за 1 куб.м);»;

3) з 01.01.2019 року постановою НКРЕКП №1769 від 10.12.2018 року встановлено наступні тарифи:

з централізованого опалення:

- для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1596,93 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1287,06 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 309,87 грн/Гкал);

- для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 35,78 грн. за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 28,84 грн. за 1 кв.м; решта витрат, крім паливної складової - 6,94 грн. за 1 кв.м);

з централізованого постачання гарячої води:

- за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 96,71 грн. за 1 куб.м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 69,29 грн. за 1 куб.м; решта витрат, крім паливної складової - 27,41 грн. за 1 куб.м);

- за відсутності рушникосушильників - 89,54 грн. за 1 куб.м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 63,52 грн. за 1 куб.м; решта витрат, крім паливної складової - 26,02 грн. за 1 куб.м).

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам, в свою чергу, відповідачами в суді не спростований наданий позивачем розрахунок заборгованості, тому з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 38 273,88 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення 3% річних та розрахованої суми інфляції, суд першої інстанції зазначив, що частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача індексу інфляції в сумі 323,80 грн. та три відсотки річних в сумі 443,62 грн.

Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду, суд першої інстанції визнав безпідставними та необґрунтованими, оскільки із офіційним введенням в Україні карантину з 12.03.2020 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 40-ІХ від 30.03.2020 року, пункт 12 Цивільного кодексу України було доповнено положенням про те, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.12.2020 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.11.2019 року по 01.12.2020 року. Станом на 11.12.2020 року загальний строк позовної давності (три роки) за вимогами про стягнення заборгованості не сплив, а тому слід вважати обґрунтованою вимогу про стягнення заборгованості, яка визначена у первісному позові.

Оскільки позовна давність у три роки щодо стягнення заборгованості за спірний період станом на час звернення позивача до суду 11.12.2020 року не спливла, то її перебіг зупинений до кінця дії карантину. Після припинення дії карантину строк, що залишався до кінця спливу позовної давності щодо сплати заборгованості по комунальним платежам, продовжить свій перебіг. Крім того, зі змісту розрахунку заборгованості перед позивачем із стовпця «оплата» та матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював часткові погашення заборгованості, що свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем, що в силу вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за послуги з теплопостачання, а також 3% річних та індекс інфляції відповідно до ст. 625 ЦПК України за порушення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи спірний період, за який виникла заборгованість (з 01.11.2019 року по 01.12.2020 року, виходячи зі змісту первісних позовних вимог), до спірних правовідносини підлягає застосуванню спеціальне законодавство, що регулює правовідносини у сфері надання послуг з теплопостачання, що діяло станом на час спірних правовідносин.

Таким законодавством є Житловий кодекс України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (в редакції, яка втратила чинність 01 травня 2019 року) та № 2189-VIII (в новій редакції), а також Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року, що діяли на час виникнення спірних правовідносин (втратили чинність на підставі постанови Кабінету міністрів України №85 від 02.02.2022 року).

Статтею 6 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019 року) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частиною 2статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019 року) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Правил №630, централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 Правил № 630 передбачалося, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019 року) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Аналогічна норма міститься у п. 1 ч. 1 ст. 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII в чинній редакції.

Такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (який втратив чинність 01.05.2019 року) та пункт 5 частини другої статті 7 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII в новій редакції).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає відповідачам послуги з теплопостачання (централізованого опалення та постачання гарячої води) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 69,8 кв.м.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_1 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рестру прав власності на нерухоме майно №235945341 від 08.12.2020 року ОСОБА_1 є власником нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 69,8 кв.м.

Згідно з відомостями Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, наданими на запит суду першої інстанції за даною адресою станом на час надання відповіді (18.12.2020 року) значаться зареєстрованими: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 11-12).

Договір про надання послуг з теплопостачання відповідачі з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за вказаною адресою не укладали.

Наявні у справі договори, що додані відповідачем ОСОБА_1 до матеріалів справи у суді першої інстанції, а саме: №19020 від 01.07.2008 року та від 09.10.2009 року про надання послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , укладені ОСОБА_1 з МКП «Полтаватеплоенерго», тоді як будинок за вказаною адресою взятий на безпосередні розрахунки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за встановленим обладнанням житлового будинку загальнобудинковим приладом обліку теплової енергії лише з 01.08.2011 року.

Доказів укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на пропозицію ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за вих. № 28/60-1888-20-0 від 12.04.2016 року (т.1 а.с. 79) стороною відповідачів не надано.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з обставин фактичного споживання відповідачами послуг у спірний період, як зареєстрованих за вказаною адресою осіб.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до наведених вище норм законодавства, враховуючи те, що відповідачі у спірний період були зареєстровані за адресою надання послуг з теплопостачання, у них виник солідарний обов`язок з оплати таких послуг та факт відсутності підписаного договору про надання житлово-комунальних послуг з постачальником не є підставою для їх звільнення від оплати послуг у повному обсязі.

Не спростовує цього висновку і надане позивачем під час розгляду справи судом першої інстанції рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13.01.2022 року у справі №553/2059/21 (т.2 а.с. 30) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилалася на те, що судом першої інстанції не було надано оцінки обставинам, встановленим даним рішенням суду.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що дійсно суд першої інстанції не надав оцінки вказаному рішенню як доказу, на який посилалася відповідач, однак, вказане порушення норм процесуального права щодо повноти та всебічності дослідження усіх наявних у справі доказів, не призвело до неправильного вирішення справи з огляду на наступне.

Так, апеляційним судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.01.2022 року у справі №553/2059/21, яке набрало законної сили 15.02.2022 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом у рішенні від 13.01.2022 року у справі №553/2059/21, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на реєстраційному обліку, але фактично не проживає.

Таким чином, факт реєстрації ОСОБА_2 за адресою надання послуг з теплопостачання у спірний період (з 01.11.2019 року по 01.12.2020 року і станом на 01.08.2021 року) дає підстави для висновку про солідарну відповідальність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при стягненні заборгованості з оплати таких послуг як фактичних споживачів.

Тимчасова відсутність споживача за об`єктом надання житлово-комунальних послуг є лише підставою для зменшення розміру плати у разі реалізації споживачем такого права у передбаченому законом порядку відповідно до вимог пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Так, відповідно до пункту 29 вказаних Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Відповідачами ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи не надано належних доказів звернення у передбаченому законом порядку до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із відповідною заявою про перерахунок у зв`язку із відсутністю за місцем реєстрації та доказами, що підтверджують непроживання ОСОБА_2 .

Разом із тим, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було здійснено перерахунок заборгованості за послуги з теплопостачання гарячої води на суму 10 238,69 грн. у зв`язку із відсутністю споживача ОСОБА_1 за об`єктом надання таких послуг на підставі її письмової заяви до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 01.02.2021 року та наданих доказів - документу з Державної прикордонної служби №91/Ш-175 від 14.01.2020 року (т1 а.с. 39) щодо перетинання державного кордону України. Здійснення перерахунку заборгованості на суму 10 238,69 грн. відповідачем ОСОБА_1 не заперечувалося. У зв`язку із здійсненим перерахунком заборгованості ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було подано до суду першої інстанції заяву про зменшення позовних вимог (т.1 а.с. 57,111).

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 про неврахування при стягненні суми заборгованості факту її тимчасової відсутності за адресою надання послуг з теплопостачання не заслуговують на увагу.

Щодо незгоди представника відповідача ОСОБА_1 із сумою боргу за послуги теплопостачання, апеляційний суд зазначає, що заборгованість у сумі 38 273,88 грн. за період із 01.11.2019 року та станом на 01.08.2021 року обрахована з урахуванням наданих відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду справи квитанцій, а саме:

- від 22.12.2020 в сумі 193,40 грн (період оплати 01.11.2020 - 30.11.2020);

- від 18.01.2021 в сумі 96,71 грн (період оплати 01.11.2020 - 30. 11.2020);

- від 18.01.2021 в сумі 193,42 грн (період оплати 01.12.20-31.12.2020);

- від 17.02.2021 в сумі 290,13 грн (період оплати 01.01.21-31.01.2021);

- від 11.03.2021 в сумі 96,71 грн (період оплати 01.02.21-28.02.2021);

- від 19.03.2021 в сумі 3 106,32 грн (період оплати з 01.02.2020 по 31.11.2020);

- від 14.04.2021 в сумі 96,71 грн (період оплати 01.03.21-31.03.2021);

- від 29.04.2021 в сумі 193,42 грн (період оплати 01.03.21-31.03.2021);

- від 17.05.2021 в сумі 353,61 грн (період оплати 01.04.21-30.04.2021);

- від 28.05.2021 в сумі 386,84 грн (період оплати 01.04.21-30.04.2021);

- від 07.07.2021 в сумі 193,42 грн (період оплати 01.06.21-30.06.2021)

- від 08.04.2021 в сумі 1 815,04 грн (період оплати 01.03.21- 31.03.2021);

- від 14.04.2021 в сумі 96,71 грн (період оплати 01.03.21-31.03.2021);

- від 29.04.2021 в сумі 193,42 грн (період оплати 01.03.21-31.03.2021);

- від 17.05.2021 в сумі 353,61 грн (період оплати 01.04.21-30.04.2021);

- від 28.05.2021 в сумі 386,84грн (період оплати 01.04.21-30.04.2021);

- від 07.07.2021 в сумі 193,42 грн (період оплати 01.06.21-30.06.2021).

Врахування цих квитанцій підтверджується належним доказом у справі, а саме розрахунком заборгованості за період з 01.11.2019 року по 01.07.2021 року, яка станом на 01.08.2021 року становила 38 273,88 грн. (т.1 а.с. 196). Даний розрахунок не спростований стороною відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач неправомірно здійснив нарахування за спожиті послуги з гарячого водопостачання за нормативами (нормами) споживання із розрахунку на трьох зареєстрованих споживачів, без врахування показів лічильника, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 9, 10 Правил надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення Розділу «Порядок обліку та оплати послуг» визначено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік ; оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Пунктом 14 Правил передбачено, що показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Пунктом 15 Правил визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку:

з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці;

з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Згідно з пунктом 16 Правил у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

Виконавець має право здійснювати перевірку показань квартирних засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

На підставі Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку.

31.12.2017 року набула чинності постанова НКРЕКП №536 від 28.12.2017 року, якою зі складу тарифу на послугу з централізованого постачання гарячої води виключено витрати з проведенням періодичної повірки, обслуговування і ремонту вузла розподільного обліку гарячої води, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки. За місяць до терміну закінчення міжповірочного інтервалу ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у щомісячних рахунках та листом з повідомленням інформує кожного споживача про необхідність проведення повірки з зазначенням строків її проведення.

Після проходження періодичної повірки підтверджуючі документи споживач повинен надати до ПОКВІТГ «Полтаватеплоенерго».

Відповідно до наявних у справі доказів, а саме акту про опломбування вузлів обліку води від 04.11.2020 рокута акту виконаних робіт здійснення вимірювань для метрологічної повірки лічильника води на місці експлуатації від 07.10.2020 року (т.1 а.с. 23-24), вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 2009 року прийнято на абонентський облік два засоби обліку послуг постачання гарячої води: № та №.

Відповідачами не надано доказів щомісячного зняття та повідомлення виконавцю показників вказаних лічильників.

З листа КП ПОР «Полтававодоканал» №267 від 15.02.2021 року, наданого у відповідь на адвокатський запит адвоката Шинкаренко М.А. від 10.02.2021 року (т.1 а.с. 83), вбачається, що у період з 01.01.2020 року нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення проводилися відповідно до затверджених норм (нормативів) водоспоживання, з урахуванням благоустрою даного житлового будинку. З 04.11.2020 року по поточний період облік наданих послуг проводиться відповідно до показань засобів обліку води. Періодичні метрологічні повірки засобів обліку послуг гарячого водопостачання, встановлених в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , були проведені:

- у травні 2012 року (показання засобів обліку послуг постачання гарячої води зафіксовані при опломбуванні засобів обліку після проведення періодичної метрологічної повірки: № 703847052 - 61 м.куб; №703847636 - 45 м.куб;

- 08.10.2020 року (показання засобів обліку послуг постачання гарячої води, зафіксовані при опломбуванні засобів обліку 04.11.2020 року, після проведення періодичної метрологічної повірки: №703847052 - 288 м.куб.; №703847636 - 266 м.куб.

Відповідно до рахунків на оплату послуг з централізованого постачання гарячої води за серпень, вересень, жовтень 2020 року, що надавалися ОСОБА_1 до суду першої інстанції, вбачається, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» повідомляло відповідачів про закінчення 23.05.2015 строку повірки вузлів розподільного обліку постачання гарячої води (санвузол та ванна кімната) (т.1 а.с. 35,36,87).

07.10.2020 року ТОВ «Еталон Полтава» на замовлення ОСОБА_1 складено акт виконаних робіт здійснення вимірювань для метрологічної повірки лічильників води на місці експлуатації, яким зафіксовано показники приладів обліку гарячого водопостачання, претензій від замовника не зазначено в акті (т.1 а.с. 24).

За результатом проведеної повірки приладів обліку гарячого водопостачання ТОВ «Еталон-АСП» видано два свідоцтва про повірку законодавчо регульованих засобів вимірюваної техніки лічильників гарячої води зав. №703847636 та №703847052, чинних до 08.10.2024 року, відповідно до яких засоби вимірювальної техніки відповідають вимогам ДСТУ 3580 (т.1 а.с. 26-27).

Відповідно до акту КП ПОР «Полтававодоканал» про опломбування вузлів обліку води та прийняття на облік лічильників гарячої води від 04.11.2020 року, підписаного ОСОБА_1 , зазначено початкові показники засобів обліку послуг постачання гарячої води: №703847052 - 00288 м.куб.; №703847636 - 00266 м.куб; дата наступної періодичної повірки приладів обліку води - до 08.10.2024 року (т.1 а.с. 23).

Таким чином, за фактичними обставинами справи, повірку лічильників обліку постачання гарячої води не було здійснено у передбачений законом строк, хоча відповідачі повідомлялись про те, що строк повірки сплив 23.05.2015 року.

Відповідачі не надали доказів, що повідомляли ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про проведення періодичної повірки вузлів розподільного обліку гарячої води, починаючи з 01.11.2019 року по 03.11.2020 року, тому нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води проводилися з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб (на 3 особи), виходячи з вартості 1 куб.м. гарячої води, кількості днів надання послуги у розрахунковому місяці, згідно норми питомого водоспоживання 120л/добу/особу, затвердженої рішенням Полтавської міської ради №354 від 28.12.2012 року.

Лише у листопаді 2020 року ОСОБА_1 надала до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» акт КП ПОР «КП ПОР «Полтававодоканал» про опломбування вузлів обліку води та прийняття на облік лічильників гарячої води від 04.11.2020 року та свідоцтва про результати періодичної повірки, тому з листопада 2020 року облік наданих послуг з постачання гарячої води проводиться відповідно до показників.

Щодо заперечень ОСОБА_1 про здійснення нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води із розрахунку 3-х зареєстрованих осіб, остання не надала належних доказів, зокрема, довідки про зареєстрованих у квартирі у спірний період осіб на спростування того факту, що у спірний період з 01.11.2019 року по 01.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , не було зареєстровано три особи.

Як вбачається з наданих ОСОБА_1 до суду першої інстанції доказів (т.2 а.с. 19-27), за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_2 (дочка ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (син - ОСОБА_2 ).

Відповідь Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради № 01-12-05-09/5656, надана станом на 07.09.2021 року про те, що відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території міста Полтави в реєстрів територіальної громади відсутні, не свідчить про те, що малолітній син ОСОБА_2 ОСОБА_3 не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , у спірний період з 01.11.2019 року по грудень 2020 року.

Належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про меншу кількість (ніж 3) зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 у спірний період відповідачем не надано. Не є такими доказами і акт від 07.07.2021 року, пояснення сусідів про непроживання (т.2 а.с. 23-25), а також довідка ТОВ «УЖК» (т.1 а.с. 127-130), оскільки відомості у ній надані станом на 2011 рік.

Доводи апеляційної скарги про неправомірне стягнення судом 3% річних за статтею 625 ЦК України, т.я. на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із попередженням корона вірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафі, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за ЖКП, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у справі №910/4590/19 від 07.04.2020 року вказала, що зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, як помилково вважає відповідач, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі №577/5360/15-ц).

Суми, нараховані за статтею 625 ЦК України, не є неустойкою (штрафом чи пенею), а мають компенсаційний характер.

Таким чином, оскільки інфляційні витрати та відсотки річних, передбачені статтею 625 ЦК України, мають особливий компенсаційний характер для стягувача, не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу, і не є санкціями, доводи апеляційної скарги щодо порушень вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про порушення права приймати участь у судовому засіданні, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шинкаренко М.А. неодноразово приймали учать у судових засіданнях, зокрема, 29.01.2021, 23.02.2021, 28.04.2021, 27.05.2021, 09.08.2021, 19.08.2021, 26.01.2022, що підтверджується відповідними протоколами судових засідань, подавали заяви, клопотання як з процесуальних питань, так і по суті спору.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02. 2022 року строком на 30 діб, що у подальшому був продовжений та триває наразі.

З матеріалів справи вбачається, що судові засідання, які призначались після введення в Україні воєнного стану (24.02.2022, 06.04.2022, 11.05.2022, 22.06.2022), неодноразово були відкладені судом у зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, у тому числі, за клопотаннями сторін про відкладення розгляду справи через неможливість прибути у судове засідання з причин, пов`язаних із введенням в Україні воєнного стану. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

08.09.2022 року судове засідання у справі відкладено на 07.11.2022 року у зв`язку із перебування судді в нарадчій кімнаті по іншій справі.

Судові засідання 07.11.2022, 26.01.2023 відкладені за клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибуття представника в судове засідання через воєнний стан та зайнятістю в іншому судовому засіданні; фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося у зв`язку із неявкою всіх учасників справи.

Матеріали справи не містять будь-яких заяв від сторін про причини неявки у судові засідання, що призначались на 21.03.2023 року та 08.05.2023 року.

Згідно із судовою довідкою секретаря судового засідання 08.05.2023 року фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось у зв`язку із неявкою всіх учасників справи.

08.05.2023 судом першої інстанції ухвалено рішення за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Підтверджене відомостями Служби судової охорони перебування ОСОБА_1 у приміщенні суду, зокрема, у день розгляду справи судом, не позбавляло її подати заяви (зареєструвати у відділі прийняття вхідної кореспонденції суду) про причин неявки у судове засідання, тому докази, долучені до апеляційної скарги щодо відвідування Ленінського районного суду м. Полтави не свідчать про порушення права представника відповідача прийняти участь у судовому засіданні під час розгляду справи.

У зв`язку із тим, що розгляд справи припав на період дії на території України воєнного стану, відкладення розгляду справи судом, у тому числі за клопотаннями сторін , відповідало рекомендаціям Ради суддів України щодо діяльності суду в умовах воєнного стану, зокрема, по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів).

Таким чином, тривалість розгляду справи судом першої інстанції обумовлена об`єктивними обставинами.

Також, не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги щодо інших порушень судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, щодо прийняття судом уточнень (зменшення) позивачем позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

За змістом ст. ст. 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Пропущений строк на вчинення певної процесуальної дії може бути поновлений судом за доведеності існування поважних причин для його пропуску.

У постанові Верховного Суду від 01.11.2021 року (справа №405/3360/17) викладена правова позиція, згідно якої «процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року (справа №487/10128/14-ц) роз`яснено, що: «предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога».

У постанові Верховного Суду від 09.07.2020 року (справа №922/404/19) зазначено, що «під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру».

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 30.12.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання на 29.01.2021 року (т.1 а.с. 13).

Під час розгляду справи ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» неодноразово подавало до суду першої інстанції заяви про уточнення позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 49 ЦПК України, які за своїм змістом є заявами про зменшення розміру позовних вимог, що було обумовлено здійсненням відповідачем ОСОБА_1 часткових оплат під час розгляду справи та перерахунком заборгованості, а саме: 10.02.2021 року (т.1 а.с. 57-67), 14.04.2021 року (т.1 а.с. 137-146), 13.08.2021 року (т.1 а.с. 192-202).

З урахуванням вище вказаних правових позицій, суд першої інстанції надав правильну оцінку змісту заявам ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» як заявам про зменшення позовних вимог.

Зменшенню позивачем позовних вимог передували об`єктивні підстави - відповідні заперечення сторони відповідача щодо розрахунку заборгованості з урахуванням частково проведених під час розгляду справи оплат, квитанції надавалися відповідачем до суду, а також здійсненням позивачем перерахунку заборгованості у зв`язку із підтвердженням факту відсутності ОСОБА_1 за місцем реєстрації протягом спірного періоду, що, у свою чергу, свідчить про поважні причини пропуску строку для реалізації позивачем свого права на зменшення розміру позовних вимог до початку першого судового засідання.

Посилання на виникнення правової невизначеності щодо предмету позовних вимог через відсутність ухвали суду про прийняття уточнених позовних вимог до розгляду, апеляційний суд зазначає, що нормами ЦПК України не передбачено винесення ухвали судом про прийняття до розгляду уточнених позовних вимог, разом із тим, до заяв про зменшення позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подано докази їх направлення листом з описом вкладеного на адресу відповідачів, тобто, заяви подані з дотриманням вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України і підстави для їх повернення позивачу були відсутні.

Доводи апеляційної скарги про одночасну зміну позивачем підстав і предмету позову є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права є безпідставними.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним у справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов