Справа № 298/612/23
Номер провадження 2/298/162/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в особі: головуючої - судді Зизич В.В., за участю секретаря судового засідання Вороняк А.А, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Буришин В.В. про відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич Вікторії Вікторівни у цивільній справі №298/612/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Буришин Віталій Васильович, до ОСОБА_2 про стягнення суми позики,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа №298/612/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Буришин Віталій Васильович, до ОСОБА_2 про стягнення суми позики.

16 жовтня 2023 року на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Буришин В.В. надійшла заява про відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич Вікторії Вікторівни у цивільній справі №298/612/23. Зазначена заява передана до розгляду головуючій - судді Зизич В.В. після її виходу з щорічної основної відпустки 25 жовтня 2023 року.

Заяву про відвід представник позивача мотивує наступним.

Так, позовну заяву в даній справі було подано 6 квітня 2023 року, а 12 червня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відтак провадження відкрито в порушення положень ч.1 ст.187 ЦПК України, що визначають п`ятиденний термін з дня надходження позовної заяви до суду.

Розгляд справи було призначено на 7 липня 2023 року у режимі ВКЗ (ухвала суду від 3 липня 2023 року), однак засідання у режимі відеоконференції не відбулося з невідомих причин, суд жодним чином не повідомив сторону позивача про причини зриву судового засідання, ні засобами зв`язку, ні поштою письмово.

Розгляд справи було призначено на 13 жовтня 2023 року у режимі ВКЗ (ухвала суду від 26 вересня 2023 року), засідання у режимі відеоконференції не відбулося з невідомих причин, суд жодним чином не повідомив сторону позивача про причини зриву судового засідання, ні засобами зв`язку, ні поштою письмово.

Посилаючись на норми ст.275 ЦПК України щодо строку розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, представник позивача стверджує, що у даному випаду розгляд справи мав відбутись до 12 серпня 2023 року.

З урахуванням вказаних обставин вказується, що суд неспроможний розглянути справу у відповідності до вимог процесуального кодексу, існуючий термін розгляду справи та інтервал призначення судових засідань по справі не має підстав вважати розумним, так як вони не обґрунтовуються жодними об`єктивними та незалежними від волі суду обставинами.

Наголошується, що позивач в силу наведеного судом позбавлений права на своєчасний розгляд справи, що свідчить про те, що суд не спроможний вирішити справу належним чином. Суд порушив базове основоположне завдання судочинства, передбачене статтею 2 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі своєчасного розгляду справи (розгляду справи у розумні строки). Також залишається невідомим, коли буде призначено наступне судове засідання та чи воно відбудеться взагалі. Це породжує обґрунтовані сумніви в неупередженості або об`єктивності суду.

З огляду на наведене та з посиланням на норми ст.ст.36, 39 ЦПК України представник позивача заявив відвід судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частинами 3 та 4 статті 40 ЦПК України встановлено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Водночас, положеннями ч. 5 ст. 40 ЦПК України передбачено, що якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

З огляду на те, що на день розгляду заяви про відвід судді у Великоберезнянському районному суді Закарпатської області здійснюють правосуддя двоє суддів, тому заява про відвід розглядається суддею Зизич В.В., у провадженні якої перебуває вищевказана цивільна справа.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання та вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді без повідомлення учасників справи.

У зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання не здійснювалося у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши заяву про відвід та оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 ЦПК України.

Відповідно до ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як вбачається із заяви представника позивача про відвід судді, мотивація заявника фактично зводиться до незгоди з процесуальними рішеннями, діями головуючої в даній справі, тривалістю розгляду такої.

Разом із тим, процесуальні дії суду (судді) та судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому процесуальним законодавством порядку. Наявність у осіб, які приймають участь у справі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи чинному законодавству України не можуть бути підставою для відводу судді, і всі заперечення можуть бути викладені в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням у справі. Непогодження сторони з процесуальним рішенням, діями не може бути підставою для відводу судді.

Щодо наведених в заяві представника позивача доводів про порушення норм процесуального закону при відкритті провадження в справі, зауважується наступне.

Позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Буришин В.В., до ОСОБА_2 про стягнення суми позики, надійшла до суду поштовим відправленням 11 квітня 2023 року, про що свідчить штамп про реєстрацію вхідної кореспонденції суду за №1288/23-Вх від 11 квітня 2023 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 квітня 2023 року справа №298/612/22 (номер провадження 2/298/162/22) головуючою суддею в даній судовій справі визначено суддю Зизич В.В.

Відповідно до положень ч.6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.8 ст.187 ЦПК України).

На виконання вказаних вимог процесуального закону суддею 13 квітня 2023 року здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , на що отримано відповідь №31118 від 13 квітня 2023 року про те, що "за вказаними параметрами особу не знайдено".

Цього ж дня суддею здійснено запити до Дубриницько-Малоберезнянської сільської ради та Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання та інші персональні дані, що містяться в картотеках стосовно відповідача ОСОБА_2 .

Відповідь заступника начальника ГУ ДМС України в Закарпатській області №2101.03.7-5500/2101.03-23 із запитуваною інформацією отримана судом 1 червня 2023 року (штамп про реєстрацію вхідної кореспонденції суду за №1998/23-Вх від 1 червня 2023 року).

В той же час головуюча з 31 травня по 8 червня 2023 року перебувала в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №298/993/22 (провадження 1-кп/298/57/23), а 9 червня 2023 року судді був наданий один день щорічної основної відпустки.

12 червня 2023 року ухвалою судді було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи.

Щодо наведених в заяві представника позивача доводів про тривалий розгляд справи зауважується наступне.

Справа призначалася до розгляду три рази. Двічі судові засідання з розгляду цивільної справи відкладались по причині відсутності секретаря судових засідань для залучення в судове засідання з розгляду даної справи у зв"язку з незаповненістю вакантних посад в суді, про що в матерілах справи наявні відповідні довідки, складені керівником апарату суду, а одного разу - по причині перебування судді у відпустці.

Аргументи представника позивача щодо тривалості розгляду справи суд враховує, однак звертає увагу останнього щодо наявності об`єктивних причин щодо відкладення розгляду справи, в тому числі розгляд справи здійснюється з урахуванням графіку навантаження суду та розкладом судових засідань.

Перевіривши наведені заявником підстави для відводу головуючого судді у цивільній справі, суд приходить до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду справи, наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості при розгляді справи.

Разом з тим, вирішуючи питання про відвід судді, суд звертає увагу та враховує таке.

Відповідно до п.12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

За практикою Європейського суду з прав людини визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності.

Найголовніше, як відзначає Європейський суд з прав людини, - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості і передусім, у разі кримінального провадження, в усіх сторін. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі Де Куббера, .серія А, № 86, с. 14, п. 26). Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді («Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) і Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії». Судове рішення від 23.06.1981 р.).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Мироненко і Мартенко проти України», зазначено, що згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У заяві про відвід адвокатом Буришин В.В. зазначено, що у сторони позивача наявні сумніви щодо неупередженості або об"єктивності судді Зизич В.В., що пов`язано із тривалістю перебування на розгляді справи та процесуальними рішеннями, діями судді в даній справі, що само по собі, на думку суду, не передбачає породження сумніву в об`єктивності та неупередженості судді Зизич В.В.

Разом із цим, суд враховуючи позицію заявника, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, з метою збереження довіри громадян до судової гілки влади, яка повинна бути в усіх сторін справи та громадськості, враховуючи високі стандарти правосуддя, до яких прагне українське суспільство, а також право позивача на розгляд справи поза будь-яким сумнівом щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, змушують суд констатувати, що навіть за відсутності будь-яких дій з боку судді Зизич В.В., які б свідчили про її упередженість під час розгляду вказаної справи, незадоволення заяви адвоката Буришина В.В. про відвід може сприйматися ним як порушення його прав та прав позивача у вказаній справі, що може викликати у стороннього спостерігача сумніви в об`єктивності та неупередженості судді при ухваленні ним рішень в цій справі, а тому з метою подальшого уникнення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді, заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Буришин В.В. про відвід судді - задовольнити.

Відвести суддю Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Зизич В.В. від розгляду цивільної справи №298/612/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Буришин Віталій Васильович, до ОСОБА_2 про стягнення суми позики.

Цивільну справу №298/612/23 передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зизич В.В.