Справа №463/1730/23
Провадження №2/463/1022/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 жовтня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань Афанасьєва Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом позовною заявою ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та стягнення коштів,-

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 , просить зобов`язати ОСОБА_3 повернути позику ОСОБА_1 у сумі 6585 доларів США, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; зобов?язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% від суми тіла кредиту за користування позикою за період 15 місяців, що на даний час складає - 2963,25 доларів США або 118530,0 грн., пеню в розмірі 1% від суми за кожен день такого прострочення в сумі - 9800 доларів США або 392000,00 грн., 3% річних в сумі 5953,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору позики від 31 серпня 2021 року відповідач позичив у позивача грошову суму у розмірі 11950 дол. США, що складало на момент одержання 322650 грн. на строк до 30 серпня 2022 року, які зобов?язувався повернути згідно зі встановленим графіком. Зокрема, мали бути здійснені платежі: 1133 дол. США до 30 вересня 2021 року; 1108 дол. США до 31 жовтня 2021 року; 1083 дол. США до 30 листопада 2021 року; 1058 дол. США до 31 грудня 2021 року; 1033 дол. США до 31 січня 2022 року; 1008 дол. США до 28 лютого 2022 року; 983 дол. США до 31 березня 2022 року; 958 дол. США до 30 квітня 2022 року; 933 дол. США до 31 травня 2022 року; 908 дол. США до 30 червня 2022 року; 833 дол. США до 31 липня 2022 року; 858 дол. США до 30 серпня 2022 року.

Проте, відповідач свої боргові зобов?язання у повному обсязі не виконав, вніс лише: 1133 дол. США у жовтні 2021 року, 1108 дол. США у листопаді 2021 року, 1083 дол. США у грудні 2021 року, 1033 дол. США у 31 січні 2022 року, 1008 дол. США у лютому 2022 року, а всього: 5365 дол. США.

Тобто, на даний час відповідачем не повернуто 6585 дол. США, що складає 263 040, грн.

31 серпня 2021 року між сторонами укладено Договір застави транспортного засобу легкового автомобіля марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до умов якого заставою забезпечується виконання Заставодавцем зобов?язання, що виникло на підставі Основного договору та за умовами якого Заставодавець (Відповідач) зобов?язується перед Заставодержателем (Позивачем) повернути позику, сплатити неустойку пеню, штрафи), а також відшкодувати Заставодержателю (позивачу) всі збитки, витрати, понесені ним внаслідок невиконання Заставодавцем (Відповідачем) умов Основного договору (п.2.1). Основне зобов?язання має бути виконане у порядку та умовах, визначених Основним договором (п.2.2). Заставодержатель (Позивач) має право звернути на Предмет застави стягнення згідно із цим Договором, якщо при настанні строку виконання Основного зобов`язання або його частини, воно не буде виконано (п.4.1.4.). Достроково звернути стягнення на предмет застави, відповідно до умов Договору (п.4.1.5). Задовольнити за рахунок Предмета застави всі свої забезпечені вимоги у повному обсязі (п.4. 1.10.). Протягом одного робочого дня з моменту одержання письмової вимоги Застоводержателя, передати Заставодержателю на зберігання за Актом приймання-передачі Предмет застави, правовстановлюючі та реєстраційні документи на предмет застави (договір купівлі-продажу Предмету застави, свідоцтво про реєстрацію Предмету застави, технічний паспорт на предмет застави) усі ключі від Предмету застави (п.4.4.9.).

Разом з тим, незважаючи на неодноразові звернення з цього приводу, Відповідач як Заставодавець цих умов Договору застави не виконав, Предмету застави Заставодержателю (Позивачу) не передав.

Згідно з п.6.1. Договору застави сторони домовились, що Заставодержатель набуває право на звернення стягнення на Предмет застави, його реалізацію та одержання своїх вимог за рахунок Предмета застави на свій розсуд (з врахуванням умов Договору), в день настання будь-якого або всіх наступних випадків: Невиконання або неналежне виконання будь-якого із зобов?язань, умов, що випливають з Основного договору; Невиконання або неналежне виконання будь-якого із зобов?язань, умов, що випливають з цього Договору, настання обставин, передбачених цим Договором, незалежно від настання строку(ів) виконання Позичальником ( Відповідачем) зобов`язань за Основним договором.

З урахуванням наведеного просить зобов`язати ОСОБА_3 повернути позику ОСОБА_1 у сумі 6585 доларів США, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; зобов?язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Крім цього, згідно з п.4.2 Договору позики за користування позикою відповідач зобов`язується щомісячно сплачувати позивачу 3% від суми тіла позики, а п.4.3 договору передбачено, що у випадку прострочення сплати чергового платежу позивач має право вимагати дострокового повернення позики у всій сумі шляхом направлення відповідної вимоги із зазначенням нового терміну. Така вимога тричі була скерована позивачем відповідачу із визначенням нового терміну 09.06.2022, однак відповідач проігнорував ці вимоги, жодних виплат, тобто повернення позики, не провів.

Таким чином за користування позикою позичальник зобов`язаний сплатити за період 15 місяців - 2963,25 дол. США (6585?3%=197,55 дол.СШАх15 місяців=2963,25 дол. США або 118 530,0 грн.).

Крім цього, згідно з п.6.1 Договору позики при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми за кожен день такого прострочення, що на даний час складає: 6585 дол. США строк сплати до 31 березня 2022 року, прострочено 275 днів, за один день 65,85 дол. США, а всього 9800 дол. США або 392 000,00 грн.

Крім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача також 5953,56 грн. - 3% річних за період з 01.04.2022 по 31.12.2022 (6585 дол. США*40*3%/365*275дн).

Ухвалою від 06.04.2023 постановлено вказану позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання 08.05.2023, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 27.06.2023.

Ухвалою підготовчого засідання від 27.06.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 26.07.2023, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 05.10.2023.

В судове засідання позивач не з`явився, разом з тим його представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач на розгляд справи не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних документів суду не скерував.

Враховуючи те, що позивач не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився на розгляд справи без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 31.08.2021 між сторонами укладено договір позики на суму 11950 доларів США, що становило 322650 грн. на строк до 30.08.2022 зі сплатою визначеними платежами, а саме: 1133 дол. США до 30 вересня 2021 року; 1108 дол. США до 31 жовтня 2021 року; 1083 дол. США до 30 листопада 2021 року; 1058 дол. США до 31 грудня 2021 року; 1033 дол. США до 31 січня 2022 року; 1008 дол. США до 28 лютого 2022 року; 983 дол. США до 31 березня 2022 року; 958 дол. США до 30 квітня 2022 року; 933 дол. США до 31 травня 2022 року; 908 дол. США до 30 червня 2022 року; 883 дол. США до 31 липня 2022 року; 858 дол. США до 30 серпня 2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з позовної заяви відповідач у встановлений договором строк зобов`язання належним чином не виконав, повернув 03.09.2021 лише 5365 дол. США, що підтверджується відповідними розписками, тобто на час подання позовної заяви відповідачем не повернуто 6585 дол. США.

Крім цього, згідно з п.4.2 Договору позики за користування позикою в сумі 11950 доларів США, ОСОБА_4 зобов`язується щомісячно сплатити продавцю 3% від суми тіла кредиту.

Разом з тим, звертаючись до суду із вимогами про стягнення з відповідача 2963,25 дол. США позивачем обраховано такі за період 15 місяців без жодного обґрунтування такого строку, в той час як згідно з умовами договору позики такий укладено 31.08.2021 на строк до 30.08.2022, тобто 12 місяців.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти саме за вказаний період в сумі 2370,60 доларів США (6585 доларів США неповернута сума тіла кредиту (11950-5365)*3%*12місяців).

Крім цього, положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п.6.1 Договору позики при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує пеню в розмірі 1% від суми за кожен день такого прострочення.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, строк якого настав 31.03.2022, останній таке так і не виконав, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення з відповідача також трьох процентів річних за період з 01.04.2022 по 31.12.2022 в сумі 5953,56 грн. (6585 дол. США*40*3%/365*275дн), а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

Обґрунтованою суд вважає і вимогу позивача про стягнення з відповідача обумовленої п.6.1 договору позики неустойки, однак враховуючи те, що розрахована позивачем, виходячи з 1% від суми заборгованості за позикою за кожен день прострочення, сума такої за період з 31.03.2022 (прострочено 275 днів) склала 9800 дол. США, що перевищує саму суму заборгованості та завданих позивачу збитків, в той же час беручи до уваги ту обставину, що відповідачем жодних дій, спрямованих на повернення позики не вчиняються, керуючись принципом пропорційності, враховуючи, зокрема завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову, суд вважає можливим у відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки за договором позики до суми основного боргу 6585 доларів США, що відповідатиме завданню цивільного судочинства справедливому розгляду і вирішенню справи.

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 757/47199/18 (провадження № 61-15705св20), від 15 липня 2020 року у справі №185/1265/17 (провадження №61- 39194св18), у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 754/136/16, від 28 травня 2020 року у справі № 355/680/17, від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц (провадження №14-64цс19), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 6585 доларів США - заборгованість за договором позики, 2370,60 доларів США - проценти, 5953,56 грн. три проценти річних та 6585 доларів США неустойка, передбачена п.6.1 договору позики, а всього: 15540,60 доларів США та 5953,56 грн.

Крім цього, 31.08.2021 з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за договором позики між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу легкового автомобіля марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до умов якого заставою забезпечується виконання Заставодавцем зобов?язання, що виникло на підставі Основного договору та за умовами якого Заставодавець (Відповідач) зобов?язується перед Заставодержателем (Позивачем) повернути позику, сплатити неустойку пеню, штрафи), а також відшкодувати Заставодержателю (позивачу) всі збитки, витрати, понесені ним внаслідок невиконання Заставодавцем (Відповідачем) умов Основного договору (п.2.1).

Відповідно до положень ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору позики, заборгованість за договором залишилась непогашена, а тому суд вважає підставними вимоги позивача про покладення на ОСОБА_3 обов`язку передати ОСОБА_1 автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , в порядку звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, однак на погашення не лише основного боргу в сумі 6585 доларів США, а у відповідності до п.2.1, 2.4 договору застави усіх зобов`язань за договором позики.

З урахуванням наведеного, а також визначеної п.3.3 заставної вартості транспортного засобу в сумі 11950 доларів США, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором позики від 31.08.2021 в сумі 11950 доларів США слід звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , шляхом передачі такого ОСОБА_1 автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, на вказані висновки суду не впливають і визначені абз.2 п.3.3 договору застави положення щодо згоди сторін про те, що вказана у договорі вартість предмета застави є орієнтовною і реалізація майна буде здійснюватись за цінами, визначеними уповноваженими експертами на момент звернення стягнення на предмет застави, оскільки позивач звернувся із вимогами про звернення стягнення та заставне майно саме шляхом його передачі позивачу, а не його реалізації в інший спосіб, а висновку експертизи щодо зміни вартості такого на час ухвалення рішення суду не представив.

Крім цього, оскільки вартість предмета застави не покриває вимоги позивача, а тому решту суми заборгованості 5953,56 грн. та 3590,60 доларів США (15540,60 доларів США 11950 доларів США) слід стягнути з відповідача на користь позивача, яку він у відповідності до .4 ст.591 ЦК України має право отримати з іншого майна відповідача.

Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 7798 грн. 83 коп. судового збору (а.с.1) та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с.31-33).

Керуючись ст.12, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 352, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором позики від 31.08.2021 в сумі 11950 доларів США слід звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки «Ford» моделі «Mustang», 2016 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 на праві приватної власності згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , шляхом передачі такого ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_1 решту суми заборгованості за договором позики від 31.08.2021 в розмірі 5953,56 грн. та 3590,60 доларів США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та користь ОСОБА_1 17798 грн. 83 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його складення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складене 05.10.2023.

Суддя: Р.Я. Головатий