ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4468/22

Головуючий у першій інстанції Іванюк Т. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1157/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.

сторони: позивачі ОСОБА_1 ,

відповідачі Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року (місце ухвалення смт Козелець, повне рішення складено - 24.07.2023) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди (збитку), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ «СГ «ТАС», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди (збитку), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунутвання посилалась на те, що 03.08.2021 відносно водія ОСОБА_3 складено протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, яким встановлено, що він 03.08.2021 о 08 год. 55 хв. в м. Чернігові на перехресті пр. Миру-вул. М. Небаби, керуючи автомобілем «NISSAN JUKE», д.р.н. НОМЕР_1 , та повертаючи ліворуч, при зеленому сигналі світлофора, не надав переваги в русі автомобілю марки «ВАЗ 21099» д. р. н. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого трапилось зіткнення, під час якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказує, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2021 провадження щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, а постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2021 постанову Деснянського районного суду м. Чернігові від 08.10.2021 року змінено шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилання на те, що ОСОБА_3 закінчував маневр на перехресті на червоний сигнал світлофору, а водій автомобіля марки «ВАЗ 21099» проїхав відповідне перехрестя на заборонене червоне світло, що і спричинило ДТП. Постановою Козелецького районного суду від 13.06.2022 у справі №734/539/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_4 закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.

Зазначає, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії від 21.02.2022 вбачається, що 03.08.2021 на проспекті Миру у м.Чернігові, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 , зі сторони вул. В.Чорновола в напрямку вул. Козацька, та на перехресті вул. М. Небаби і проспект Миру проїхав перехрестя прямо на заборонений червоний сигнал світлофора внаслідок чого трапилось зіткнення з автомобілем «NISSAN JUKE», д.р.н. НОМЕР_1 . Тому вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 21.02.2022 відносно водія ОСОБА_2 був складений з порушення параграфу 16 «Проїзд перехресть» Правил дорожнього руху.

За доводами позову, в дорожній обстановці, яка склалася, саме ОСОБА_2 порушив вимоги параграфу 16 Правил дорожнього руху, що стало умовою та причиною настання вищевказаної події ДТП і обставини ДТП підтверджуються постановою Деснянського районного суду м Чернігова від 08.10.2021, постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2021, постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13.06.2022, які набрали законної сили та в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України, мають преюдиційне значення.

Також посилається, що постановою Козелецького районного суду від 13.06.2022 провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі пункту 7 ч. 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як зазначає позивачка, на час ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 була застрахована згідно договору ОСЦПВВНТЗ (поліс АР/8699323 від 24.11.2020) в АТ «СГ «ТАС», а вартість відновлювального ремонту з КТЗ автомобіля легкового «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 03.08.2021, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, без урахування суми ПДВ 20%, станом на дату оцінки - 02.07.2022 року, складає 126 420,89 грн.

Позивачка вказує, що страхова сума (ліміт відповідальності страховика по договору ОСЦПВВНТЗ) складає 130000,00 грн за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого, франшиза - 1500, 00 грн, тому станом на час подачі цього позову розмір невиплаченого страхового відшкодування, який підлягає до стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» складає: 124920.89 грн (126420,89 - 1500,00).

Як стверджує позивачка, після дорожньо-транспортної пригоди вона у письмовому вигляді 06.01.2022 направила ПрАТ «СГ «ТАС» заяву з додатками про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 3, 6, 22, 28, 29, 30, 33, 35, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка була отримана 11.01.2022. Також, на вимогу страхової компанії Позивачка додатково в Чернігівському відділенні ПрАТ «СГ «ТАС» 24.05.2022 писала ще одну заяву про виплату страхового відшкодування, проте провівши розслідування страхового випадку ПрАТ «СГ «ТАС відмовило позивачці у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що на даний час відсутнє рішення суду, яким би встановлювалася вина ОСОБА_2 у настанні вищевказаної ДТП.

Тому позивачка вважає, з ПрАТ «СГ «ТАС» підлягає стягненню на її користь у відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, заподіяної в результаті пошкодження ТЗ «NISSAN JUKE», д.р.н. НОМЕР_3 , у ДТП, яка мала місце 03.08.2021, невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 124 920,89 грн, а також пеню в розмірі 34 361,80 грн, три відсотки річних в розмірі 2 382,00 грн, та інфляційні втрати в розмірі 16 553,44 грн за період з 12.04.2022 по 30.11.2022.

Щодо вимог про стягнення з водія ОСОБА_2 майнової та моральної шкоди, позивачка зазначає, що він повинен компенсувати різницю між фактичним розміром шкоди, який складає 151 705,07 грн, та страховим відшкодуванням, яке належить до стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» в розмірі 124 920,89 грн, тобто 26 784,18 грн, а також витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку СОД ОСОБА_5 у сумі 2450,00 грн і витрати на послуги з евакуації авто по м. Чернігів в сумі 1 600,00 грн, заподіяну моральну (немайнову) шкоду, яка пов`язана із пошкодженням ТЗ «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 у ДТП, яка мала місце 03 08.2021, яку позивачка оцінює у розмірі 6000,00 грн, оскільки отримання саме такої суми зможе хоч якимось чином компенсувати втрати морального характеру, зокрема, емоційні навантаження, порушення звичайного способу й ритму життя і зможе відновити порушений пригодою та її наслідками психоемоційний баланс.

У позові з урахуванням його уточнення (а.с. 107-110 т. 1) представник ОСОБА_1 адвокат Селюх А.В. просить:

стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, заподіяної в результаті пошкодження ТЗ «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 у ДТП, яка мала місце 03 08.2021, невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 124920,89 грн, пеню у розмірі 34361,80 грн, три відсотки річних у розмірі 2382 грн та інфляційні втрати у розмірі 16553,44 грн за період з 12.04.2022 по 30.11.2022;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті пошкодження ТЗ «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 у ДТП, яка мала місце 03 08.2021 (різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням) 26784,18 грн, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку СОД ОСОБА_5 у сумі 2450,00 грн, витрати на послуги з евакуації автомобіля по м. Чернігову у розмірі 1600,00 грн, а також 6000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з пошкодженням ТЗ «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 у ДТП, яка мала місце 03 08.2021.

Рішенням Козелецького районного суду від 21.07.2023 позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 178218 грн 13 коп., із яких у відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 124920 грн 89 коп., пеню в розмірі 34361 грн 80 коп., три відсотки річних в розмірі 2382 грн 00 коп. та інфляційні втрати в розмірі 16553 грн 44 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 36834 грн 18 коп., із яких в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням) 26784 грн 18 коп., витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 2450 грн 00 коп., витрати на послуги з евакуації авто по м. Чернігову в сумі 1600 грн 00 коп. та 6000 грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ«Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору 1541 грн 46 коп. та професійної правничої допомоги в розмірі 3500 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору 1541 грн 46 коп. та професійної правничої допомоги в розмірі 3500 грн 00 коп.

В обгрунтування рішення суд, враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 26.01.2022 у справі № 465/674/19, від 04.03.2020 у справі № 641/2795/16-ц, послався на те, що не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Тому суд дійшов висновку про наявність у діях водія ОСОБА_2 вини у вчиненні ДТП, яка відбулася 03.08.2021, за участю автомобілів ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням останньою, та автомобіля «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Крім того, враховуючи положення ст. 612, 625, 1166 ЦК України, ст. 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивачки 178218,13 грн, з яких у відшкодування майнової (матеріальної) шкоди невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 124920, 89 грн, пеню 34361,80 грн, три відсотки річних 2382 грн, інфляційні втрати 16553,44 грн, та з відповідача ОСОБА_2 36834,18 грн, з яких різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням 26784,18 грн, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку 2450 грн, витрати на послуги з евакуації авто по м. Чернігову 1600 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 6000 грн, яка є достатньою для належної сатисфакції понесених позивачем моральних страждань.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ПрАТ «СГ «ТАС» В. Ніколаєв подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Козелецького районного суду від 21.07.2023 і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СГ «ТАС» у повному обсязі.

В обгрунтування незаконності та необґрунтованості оскаржуваного рішення суду заявник посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів про встановлення судом вини особи, відповідальність якої застрахована у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тобто доказів виникнення цивільно-правової відповідальності водія автомобіля ВАЗ 210990 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , а тому АТ «СГ «ТАС» у відповідності до норм спеціального ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мало підстав для виплати суми страхового відшкодування, оскільки не настала цивільно-правова відповідальність застрахованого водія автомобіля ВАЗ 210990 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

За доводами скарги, судом не взято до уваги постанову Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2021, яка є преюдиційною, відповідно до якої постанову Деснянського районного суду м. Чернігові від 08.10.2021 про закриття провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_3 змінено, виключено з мотивувальної частини постанови посилання на те, що ОСОБА_3 , закінчував маневр на перехресті на червоний сигнал світлофору, и водій автомобіля марки «ВАЗ 21099» проїхав відповідне перехрестя на заборонене червоне світло, що і спричинило ДТП.»

Як вважає заявник, постанова Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2021 прямо суперечить (спростовує) протокол про адміністративне правопорушення ААД №228389 від 21.02.2021, яким встановлено, що водій ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ-21099, д.н.з. НОМЕР_2 , зі сторони вул. В. Черновола в напрямку вул. Козацька, та на перехресті вул. М.Небаби і проспекту Миру проїхав перехрестя прямо на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , тому посилання суду першої інстанції на зазначений протокол є необґрунтованим.

Враховуючи викладене, заявник стверджує, що суд безпідставно та необгрунтовано стягнув з АТ «СГ «ТАС» пеню в розмірі 34361,80 грн, три відсотки річних в розмірі 2382 грн та інфляційні втрати в розмірі 16553,44 грн, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, відсутні також і підстави для задоволення інших позовних вимог, зокрема стягнення з відповідача цієї суми з урахуванням індексу інфляції, пені, 3% річних та судових витрат.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копію апеляційної скарги та доданих до неї матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «ТАС», а рішення суду першої інстанції залишити без змін. В обґрунтування посилається, що ОСОБА_2 вже частково виконав рішення суду першої інстанції та сплатив на її користь 36836,18 грн, що свідчить про згоду ОСОБА_2 зі складеним на нього протколом про адміністративне правопорушення, а також не скористався правом заявити клопотання про призначення судових експертиз. Зазначає, що закриття адміністративної справи у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною в силу правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16, від 29.04.2020 у справі № 686/4557/18. Також посилається, що підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, передбачені ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», відсутні, а розрахунок розміру страхового відшкодування відповідає вимогам ст. 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Вказує, що висновок, складений судовим експертом Громовим А.М., є належним письмовим доказом у розумінні чинного ЦПК України та не спростований.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить задовольнити апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «ТАС». В обгрунтування посилається, що апеляційна скарга ПрАТ «СГ «ТАС» є обгрунтованою та такою, що спростовує висновки суду першої інстанції, на підставі яких без всебічного дослідження матеріалів справи судом першої інстанції ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Заявник погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги постанову Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2021, якою змінено постанову Деснянського районного суду м.Чернігова та виключено з мотивувальної частини посилання на те, що ОСОБА_3 закінчував маневр на перехресті на червоний сигнал світлофору, а водій автомобіля марки «ВАЗ 21099» проїхав відповідне перехрестя на заборонене червоне світло що і спричинило ДТП, що, на думку заявника, свідчить про те, що вказаними постановами вина ОСОБА_2 не встановлена та не визнано його винним у скоєнні ДТП.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 03.08.2021 в м.Чернігові на перехресті пр. Миру та вул. М. Небаби сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 та ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, складеного відносно водія ОСОБА_3 , він 03.08.2021 о 08 год. 55 хв. в м. Чернігові на перехресті пр. Миру та вул. М. Небаби, керуючи автомобілем «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , повертаючи ліворуч, при зеленому сигналі світлофора, не надав переваги в русі автомобілю марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого трапилось зіткнення, під час якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Також судом встановлено, що був складений адміністративний протокол відносно водія ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, відповідно до якого він 03.08.2021 о 08 год. 55 хв. по пр.Миру у м.Чернігові керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 зі сторони вул. Чорновола в напрямку вул. Козацька, та на перехресті вул. М.Небаби і проспекту Миру проїхав перехрестя прямо на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого трапилося зіткнення з автомобілем «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2021, у справі № 750/8768/21, провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 16-17 т. 1).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2021 постанову Деснянського районного суду м. Чернігові від 08.10.2021, якою закрито провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення - змінено, виключено з мотивувальної частини постанови посилання на те, що ОСОБА_3 , закінчував маневр на перехресті на червоний сигнал світлофору, а водій автомобіля марки «ВАЗ 21099» проїхав відповідне перехрестя на заборонене червоне світло, що і спричинило ДТП (а.с. 18-19 т. 1).

Постановою Козелецького районного суду Чернігівської області від 13.06.2022, у справі № 734/539/22, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 , закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 статті 247 КУпАП (а.с. 20 т. 1).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником автомобіля марки «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_3 , є ОСОБА_1 (а.с. 14 т.1).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , була застрахована згідно чинного договору ОСЦПВВНТЗ (поліс АР/8699323 від 24.11.2020 року) в АТ «СГ «ТАС» (а.с. 21 т. 1).

Як убачається з матеріалів справи, 06.01.2022 ОСОБА_1 було направлено на ім`я голови правління АТ «СГ «ТАС» заяву з додатками про виплату страхового відшкодування в порядку ст. ст. 3, 6, 22,28, 29, 30, 33,35, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка отримана страховим товариством 11.01.2022 року, що підтверджується зворотнім повідомленням (а.с. 22, 24 т.1).

Також, на вимогу страхової компанії ОСОБА_1 додатково в Чернігівському відділенні АТ «СГ «ТАС» 24.05.2022 написала заяву про виплату страхового відшкодування, в результаті розгляду якої «СГ «ТАС» відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що на даний час відсутнє рішення суду, яким би була встановлена вина водія ОСОБА_2 у настанні вищевказаної ДТП (а.с. 25, 26-27 т. 1).

За матеріалами справи, 05.02.2022 експертавтотоварознавець ОСОБА_5 направив повідомлення ПрАТ «Старахова група «ТАС» та ОСОБА_2 про надходження до нього заяви ОСОБА_1 від 04.02.2022 з проханням проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля легкового «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого через ДТП 03.08.2021. Для участі у проведенні огляду досліджуваного КТЗ, зацікавленим сторонам необхідно прибути 10.02.2022 о 16.00 годині за адресою: м.Чернігів, вул. П`ятницька, 131, авто-гаражний кооператив № НОМЕР_5 , гараж № НОМЕР_6 . У цьому ж листі роз`яснені наслідки не прибуття зацікавлених осіб (а.с. 46 т. 1).

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, вищевказаний лист-повідомлення експерта ОСОБА_5 . ОСОБА_2 був отриманий 09.02.2022, а представником ПрАТ «СГ «ТАС» 08.02.2022 (а.с. 47 т.1).

Згідно висновку експертного дослідження колісного транспортного засобу №39 від 02.07.2022 вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП 03.08.2021, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 0,00 грн., станом на дату оцінки - 02.07.2022, складає: 151 705,07 грн (а.с. 28-49 т. 1).

Відповідно до листа - відповіді № 39/1 від 07.11.2022 експерта ОСОБА_5 на ім`я адвоката Селюха А.В., вартість відновлювального ремонту з КТЗ автомобіля легкового «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 03.08.2021, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, без урахування суми ПДВ 20% - 25284,18 грн., у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 02.07.2022, складає 126420,89 грн (а.с. 112 т. 1).

Актом здачі-прийому роботи по проведенню автотоварознавчого дослідження № 39 від 02.07.2022 року, та квитанцією про оплату № 150852072, підтверджується факт оплати ОСОБА_1 висновку, виконаного ОСОБА_5 , в розмірі 2450,00 грн (а.с. 49, 50 т.1).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір пені за невиплачену суму страхового відкодування складає 34361,80 грн, три відсотки річних 2382,00 грн, інфляційні втрати за період з 12.04.2022 по 30.11.2022 16553,44 грн (а.с. 113-114 т. 1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 26.01.2022 у справі № 465/674/19, від 04.03.2020 у справі № 641/2795/16-ц, послався на те, що не притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не свідчить про відсутність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Тому суд дійшов висновку про наявність у діях водія ОСОБА_2 вини у вчиненні ДТП, яка відбулася 03.08.2021, за участю автомобілів ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням останньою, та автомобіля «NISSAN JUKE» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Крім того, враховуючи положення ст. 612, 625, 1166 ЦК України, ст. 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на користь позивачки 178218,13 грн, з яких у відшкодування майнової (матеріальної) шкоди невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 124920, 89 грн, пеню 34361,80 грн, три відсотки річних 2382 грн, інфляційні втрати 16553,44 грн, та з відповідача ОСОБА_2 36834,18 грн, з яких різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням 26784,18 грн, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку 2450 грн, витрати на послуги з евакуації авто по м. Чернігову 1600 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 6000 грн, яка є достатньою для належної сатисфакції понесених позивачем моральних страждань.

Рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальнмайнової шкоди (різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням), стягнення витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, витрат на послуги з евакуації та моральної шкоди сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування.

З висновком суду першої інстанції у оскаржуваній частині погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Як вбачається з висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 4 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Як зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та від 18.02.2020 у справі № 916/2586/18, що з правового аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ні водія, який спричинив ДТП, ні страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність такого водія.

З урахування викладеного спростовуються доводи апеляційної скарги щодо ненастання обов`язку страхової компанії щодо сплати страхового відшкодування у зв`язку з відсутністю вини водія ОСОБА_2 , оскільки постановою Козелецького районного суду від 13.06.2022 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2021 та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17.11.2021, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки зазначеними постановами закрито провадження у справі щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення та виключено з мотивувальної частини постанови суду першої інстанції посилання на те, що дії ОСОБА_3 спричинили дорожньо-траснпортну пригоду, є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано належними і допустимими доказами, правильним є висновок суду про те, що факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 03.08.2021, та вина в ній ОСОБА_2 підтверджуються постановою про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП на підставі ст. 38 КУпАП, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно та необгрунтовано стягнуто з АТ «СГ «ТАС» пеню в розмірі 34361,80 грн, три відсотки річних в розмірі 2382 грн та інфляційні втрати в розмірі 16553,44 грн, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, а також доводи про відсутність підстав для задоволення інших позовних вимог, зокрема стягнення з відповідача цієї суми з урахуванням індексу інфляції, пені, 3% річних, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки відповідачем, всупереч положенням ст. 76-81 ЦПК України, не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку страхового відшкодування, як не надано відповідачем і власного розрахунку. Відповідачем не надано і суду апеляційної інстанції посилання на наявність доказів, які спростовують визначений судом першої інстанції розмір майнової шкоди, як і посилання на норми права, якими скаржник обґрунтовує неправильне стягнення спірних сум, враховуючи, що вказані вимоги є похідними, враховуючи правильний висновок суду першої інстанці щодо наявності підстав для стягненя страхового відшкодування.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зважає, що у разі сумніву у вартості шкоди, відповідач не був позбавлений заявити клопотання про проведення відповідної експертизи, чим не скористався, як й не скористався правом виклику до суду як свідка, особи, що складала відповідну ремонтну калькуляцію.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційної інстанції погоджується зі стягнутою сумою на користь ОСОБА_1 , яка апелянтом в належний спосіб допустимим доказами не спростована.

Посилання у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги ПрАТ «СГ «ТАС» та на те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки відповідачем ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції у цій справі не оскаржувалось. Крім того, згідно наданої позивачкою довідки про рух коштів на рахунку відповідачем ОСОБА_2 було частково виконано рішення суду першої інстанції про стягнення з нього різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, зокрема перераховано на рахунок позивачки 36836,18 грн (а.с. 41 т. 2).

З урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку в оскаржуваній частині про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СГ «ТАС» про стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Крім того, не підлягає задоволенню вимога представника ПрАТ «СГ «ТАС» В. Ніколаєва щодо стягнення з позивачки судових витрат, понесених апелянтом за подання апеляційної скарги, оскільки апеляційна скарга ПрАТ «СГ «ТАС» залишається без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 30.10.2023.

Головуючий Судді :