19.01.2023
Провадження № 2/389/420/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 січня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка Кіровоградської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 , 25 серпня 2022 року подав до суду дану позовну заяву в якій позивач просить поділити спільне майно подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності, византи за нею та відповідачем, за кожним, право особистої приватної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 09 грудня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу придбали майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , за яку сплатили 141000 грн. 00 коп. Так як договір купівлі - продажу квартири від 02 грудня 2012 року було укладено відповідачем, та сторони не домовилися між собою про порядок поділу майна, керуючись правами наданими ст.ст.60,69,70,71 Сімейного кодексу України, позивач вирішила звернутися до суду з даним позовом. Шлюбний договір вони не укладали.

Позивач та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якй позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відтуності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Окрім того просив суд судові витрати розподілити між сторонами порівну.

Відповідачу як і його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не надали. Будь-які клопотання чи заяви від них не надходили.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 09 червня 2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 09 червня 2012 року, за актовим записом №30.

З договору купівлі-продажу квартири від 02 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. 02 серпня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за №896, вбачається, що ОСОБА_2 купив квартиру за АДРЕСА_1 . У п.5.2 розділу 5 «Інші умови» договору купівлі продажу квартири зазначено, що відповідач засвідчив, що кошти, які витрачаються ним на придбання вказаної у договорі квартири являються спільною сумісною власністю з дружиною, ОСОБА_1 , згода на купівлю - продаж квартири посвідчена нотаріусом та зберігається у справах приватного нотаріуса. Право власності відповідача на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу квратири, зареєстровано у Знам`янському міжміському комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 03 серпеня 2012 року, реєстраційний номер: 24993763, фома власності приватна, частка 1/1.

Відповідно до розпорядження міського голови 18 лютого 2016 року №8 «Про перейменування вулиць та провулків м.Знам`янка», затвердженого рішенням сесії Знам`янської міської ради від 22 квітня 2016 року, вулицю Жовтнева перейменовано на вулицю - Михайла Грушевського.

Згідно з ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частина 2 ст.60 СК України встановлюється презумпція права спільної сумісної власності, оскільки вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Необхідно наголосити на тому, що набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. Доводи позивача викладені у позовній заяві не спростовані.

Отже, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Вказану квартиру набуто відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, а відтак суд вважає, що дана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 ЦК України).

Даних про те, що між сторонами укладено шлюбний договір, або досягнуто домовленості про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, або ж майно вибуло з власності відповідача, в судовому засіданні не здобуто.

Слід відзначити, що особиста приватна власність кожного із подружжя - це те майно, яке належить лише одному з подружжя і на яке не поширюється сімейно-правовий принцип спільності майна подружжя. Щодо цього майна кожен із подружжя має право самостійно здійснювати правомочності власника. Відповідно до ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Правові питання права спільної часткової власності визначені Цивільним кодексом України. За змістом положень ст.356 ЦК України, спільна часткова власність це власність двох або більше осіб на один об`єкт з визначенням часток кожного зі співвласників у праві власності. Часткова власність може виникати в різних ситуаціях, зокрема, після поділу спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за кожним зі сторін в порядку поділу спільного майна подружжя, права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1,2,3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Частиною 5 ст.137 ЦПК України передбачено, що разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Витрати позивача на правничу допомогу в сумі 12000 грн. 00 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи додатком до договору №41 про надання правничої (правової) допомоги від 22 серпня 2022 року, актом приймання-передачі правничої (правової допомоги допомоги до договору від 22 серпня 2022 року, квитанцією на суму 12000 грн. 00 коп..

За подання даного позову судовий збір позивачем сплачено в сумі 992 грн. 40 коп.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем судових витрат складає 12992 грн. 40 коп.

Представник позивача у заяві про розгляд справи за його відсутності від 19 січня 2023 року, поміж іншого просив судові витрати розподілити між сторонами порівну.

Відтак, приймаючи до уваги заяву представника позивача, згідно з принципом диспозитивності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача половини суми понесених нею судових витрат - 6496 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 4,12,13,76-78,81,141, 223, 263-265, 280-282, 284, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 6496 (шість тисяч чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Решту суми понесених позивачем судових витрат віднести на її рахунок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.В. Берднікова