Справа № 236/367/22
Провадження № 2/202/1038/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

Судді Доценко С.І.,

за участі секретаря Тарасової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

21.01.2022 року позивачка звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до відповідача Лиманської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що спадкодавець ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була її рідною бабусею. Вона є єдиним спадкоємцем після її смерті. Мати позивачки ОСОБА_3 , яка була єдиною донькою спадкодавця ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті бабусі залишилась спадщина у виді права на земельну частку ( пай) площею 5.8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі для ведення сільськогосподарського виробництва , яка розташована на території Лиманської міської ради Донецької області. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №005328 від 28.03.1996 року. Після смерті бабусі, позивачка фактично прийняла спадщину після смерті бабусі. Вона продовжувала обробляти земельну ділянку, маючи на руках сертифікат на право на земельну частку (пай). До нотаріальної контори для прийняття спадщини не зверталась і після смерті спадкодавця ОСОБА_2 спадкова справа не заводилась. При зверненні до нотаріуса ,їй було відмовлено у зв`язку із пропуском встановленого строку на прийняття спадщини. Посилаючись на норми ст..ст.1216,1268,1270 ЦК України в редакції 2004 року, просила задовольнити позов та надати строк для прийняття спадщини після смерті бабусі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області 11 лютого 2022 року було відкрите провадження по справі №236/367/22 в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів",враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

24.01.2023 року позивач подала до справи № 236/367/22 уточнену позовну заяву та зазначила що в провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області була відкрита справа за їх позовом.

25.01.2023 року цивільна справа на підставі авторозподілу судової справи розподілена в провадження судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2023 року справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду.

Від представника позивача через систему «Електронний суд» подана заява про те що сторона позивача наполягає на своїх вимогах та просить розглянути справу у відсутність її та позивача.

Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України повторна неявка належним чином повідомленого відповідача не є перешкодою для судового розгляду.

Таким чином, справа розглянута на підставі письмових доказів.

Дослідивши надані докази суд встановив наступні обставини.

Позивач на підставі наданих копій свідоцтв про народження, витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, паспортних даних позивачки ( а.с. 7-13,17-18,20-23 ) підтвердила, що вона є донькою ОСОБА_3 , яка в свою чергу була донькою спадкодавця ОСОБА_2 .

Із наданих документів вбачається, що мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, позивачкою доведено право спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка є її бабусею по материнській лінії за правом представлення.

При дослідженні паспортних даних ОСОБА_1 та копії домової книги спадкодавця ОСОБА_2 , встановлено, що на момент смерті ОСОБА_2 15.02.2000 року що вони мали різне місце проживання. Так, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 було АДРЕСА_1 , а спадкодавця ОСОБА_5 АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку( пай) серії ДН №005328 ОСОБА_2 ,на підставі розпорядження голови Краснолиманської міської ради від18.03.1998 року №134, набула право на земельну частку (пай) у землі , що перебуває в колективній власності ксп імені Леніна розміром 5.8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.( а.с.15-16)

Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифіката, померлій ОСОБА_2 за життя не видавався.

Судом встановлено,на підставі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 13.01.2021 року, ( а.с.30) що спадщина після її смерті відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду справи земельною часткою (паєм) зі слів позивачки користується вона без оформлення права на спадщину, на підставі вищезазначеного сертифікату на право на земельну частку( пай), що виданий на ім`я спадкодавця.

Відкриттям спадщини є настання певних юридичних фактів, що зумовлюють виникнення спадкових правовідносин. При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: 1) часом відкриття; 2) місцем відкриття.

Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин.

В позовній заяві позивач просить задовольнити свої вимоги, посилаючись на норми ст.1272 ЦК України №435-ІV від 16 січня 2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року( далі ЦК України).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Судом, на підставі досліджених доказів встановлено,що часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа після смерті спадкодавця не відкривалась.

Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини сплив 16.08.2000 року.

Таким чином, до зазначених правовідносин підлягає застосуванню матеріальний закон , який діяв на час відкриття спадщини та строку її прийняття, а саме спадкування повинно відбуватись за правилами, передбаченими Цивільним Кодексом Української СРСР № 1540-VI 18.07.1963 року ( далі ЦК УРСР)

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Таким чином, судом встановлено, що нормами ЦК УРСР не було передбачено надання судом спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини., а тому суд прийшов до висновку, що позивач обрав не вірний спосіб захисту , а тому підстав для задоволення позову немає.

Така позиція суду ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 18 січня 2018 року в справі №556/1354/15-ц, в який суд прийшов до висновку про відсутність підстав для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України, тому що норми ЦК УРСР 1963 року не було передбачено надання додаткового строку для прийняття спадщини.

При цьому Верховний Суд наголосив, що за нормами ЦК УРСР строк може бути подовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку.

Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат , суд встановив, що судовий збір на день звернення позивача до суду становив 992.40 грн., який у встановленому порядку був сплачений позивачем і який за результатами судового розгляду покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст виготовлений 07.07.2023 року.

Суддя С. І. Доценко