КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3456/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/553/22

16 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Заставенко М.О., у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

11 січня 2022року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідачка є споживачем послуг з централізованоного опалення та постачанння гарячої води, які надає позивач з 01.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідач не сплачує своєчасно та у повному обсязі кошти за надані позивачем послуги у зв`язку з чим станом на 01.08.2021 року має заборгованість у розмірі 19 311,87 грн. за спожиті послуги з централізованого опалення та 17 173,08 грн. за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води.

Крім того, 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги за якими відступається за цим договором, зазначається у додатку №1 та додатку №2 до цього договору.

Вказує на те, що відповідачка має заборгованість за договором цесії у розмірі 26 646,81 грн.

З урахуванням вище викладеного, просило суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 22 189,93 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 456,88 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 311,87 грн. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 173,08 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість станом на 01.08.2021 року за спожиті до 01.05.2018 рокупослуги з централізованого опалення в розмірі 22 189,93 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 4 456,88 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 19 311,87 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 17 173,08 грн, судовий збір в розмірі 2 270 грн, а всього - 65 401,76 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 18 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року та ухвалити нове судове рішення яким визнати оплаченою та нелегітимною заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з центрального опалення та постачання гарячої води.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що претензій щодо нарахувань позивачем за спожиті з 01.05.2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 19311,87 грн. та за спожиті послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 17173,08 грн. немає.

Стосовно заборгованості перед ПАТ «Київенерго» за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення зазначає, що у лютому 2018 року позивачем були проведені нарахування за послуги централізованого опалення, які суттєво перевищували середньостатистичні норми.

Зазначає, що консультант Центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» з цього приводу запропонувала письмово звернутися до начальника центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київенерго» з проханням зробити перерахунок відповідно до коректних норм споживання. У наступні місяці ПАТ «Київенерго» були зроблені коригування, які суттєво збільшиили суму заборгованості без законних на те підстав.

Стосовно заборгованості перед ПАТ «Київенерго» за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води, зазначає, що вони були оплачені 03.07.2018 року, про що неодноразово повідомлялося позивача.

08 лютого 2023 року від представника позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» Білик Ірини Олександрівни до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Зазначає, що судом першої інстанції на підставі відповіді з Реєстру територіальної громади м. Києва «ГІЩЦ/КМДА» встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а тому прийшов до вірного висновку про те, що вона є споживачем послуг за вказаною адресою.

Звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідачка не заперечує щодо наявності заборгованості за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 19 311,87 грн.

Стосовно споживання відповідачем послуг до 01.05.2018 року зазначає, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Вказує на те, що позивач прийняв право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги у розмірі 26 646,81 грн. та прийняв право вимоги до відповідача з будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати вартості спожитих послуг.

Зазначає, що долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 також детально відображає нарахування, оплати споживача, спожиті Гкал. та діючий тариф, а тому є належним та допустимим доказом у справі, який відповідає нормам ст. 76-81, 95 ЦПК України та встановлює споживання відповідачем таких послуг у вказаному обсязі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилась, про розгляд справи апеляційним судом повідомлена. 15 лютого 223 року на електрону пошту суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи в її відсутності. Просила її апеляційну скаргу задовольнити,оскаржуване рішення Дарницького районного суду м.Києва від 19 травня 2022 року скасувати та відмовити у задоволенні позову КП " Київтеплоенерго" до неї у повному обсязі.

Представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» адвокат Качкурова Світлана Володимирівна в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

До 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання здійснювало ПАТ «Київенерго».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку №2 до цього договору (а.с. 27-29).

Відповідно до додатку № 1 та додатку № 2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18 позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 22 189,93 грн. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 456,88 грн. за адресою: АДРЕСА_1 . Споживачем послуг у договорі відступлення зазначено - ОСОБА_2 . (а.с. 30-31)

28 березня 2018 року в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» (випуск № 34 (5085) було опубліковано оголошення про те, що з 27 квітня 2018 року КП «Київтеплоенерго» стає виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

На підтвердження надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинок за адресою: АДРЕСА_1 позивачем надано акт прийняття теплового вузла обліку, акти готовності вузла комерційного обліку споживача до роботи, корінці нарядів про включення та відключення будинку, відомості спожитої теплової енергії, копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, (а. с. 6-26).

З наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку власник квартири АДРЕСА_2 має заборгованість по оплаті наданих їй послуг, зокрема: заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 311,87 грн. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 173,08 грн. (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачка належним чином не виконала свій обов`язок зі сплати за отримані нею житлово- комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з чим станом станом на 01серпня 2021 року у неї утворилась заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 22 189,93 грн, заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 4 456,88 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018року послуги з централізованого опалення в розмірі 19 311,87 грн, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 17 173,08 грн, судовий збір в розмірі 2 270 грн, а всього - 65 401,76 грн. Вказану заборгованість у добровільному порядку відповідачка не сплачує, а тому позовні вимоги позивача про стягнення вказаної заборгованості з відповідачки в судовому порядку є обгрунтованими .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в позовній заяви зазначав, що ОСОБА_1 є споживачем послугу, які надає позивач за адресою : АДРЕСА_1 , проте ухиляється від сплати наявної в неї заборгованості.

Доказів того, що відповідачка є власником/співвласником або споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції надано не було.

Відповідно до наданого позивачем до позовної заяви додатку № 1 та додатку № 2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 22 189,93 грн. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 4 456,88 грн. за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 30-31) щодо споживача послуг ОСОБА_2 .

До апеляційної скарги відповідачкою було надано копію свідоцтва про право власності від 15 червня 2006 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради ( Київська міська державна адміністрація) 07 червня 2006 року, відповідно до якого власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Позивач не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про залучення до участі у справі як відповідача ОСОБА_2 .

Не залучення до справи в якості відповідача ОСОБА_2 , яка по закону несе відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг у належній їй на праві власності квартирі, позбавило останню права подати до суду заяви, заперечення, а тому рішення у даній справі безпосередньо впливатиме на права та обов`язки останньої.

Отже, коло осіб - учасників справи позивачі визначили з порушенням норм процесуального права. Пред`явлення позову до неналежного відповідача та/або до частини відповідачів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки, суб`єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідачів, колегія суддів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, так як в такому випадку рішення суду порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі як відповідача, а й його процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року підлягає скасування та ухваленню нового судового рішення про відмову у задоволенніпозовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги відповідачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 3 405,00 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено частково, рішення суду скасовано та ухвалене нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_1 , а тому з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 405 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 322 ЦК України, ст.ст. 1,13,19,20,21ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.48,51, 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 405,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

Головуючий: Судді