Справа № 286/216/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 жовтня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою і просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідачки на її користь на утримання неповнолітної доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що її та рідної сестри мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з початку військової агресії Російської Федерації виїхала в Республіку Польща, не взявши із собою неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши її з нею - рідною сестрою в м. Миколаїв. Відповідач їм з того часу не телефонувала, не спілкувалася із донькою. На даний час вони проживають однією сім`єю в с. Товкачі Гладковицької ОТГ Коростенського району, як внутрішньо переміщені особи.

Відповідач з дня повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню своєї дитини. Сестра знаходиться повністю на її утриманні. Мати дитину не відвідує, з нею не спілкується, матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Відповідачем відзив на позовну заяву не подавався.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позові. При цьому, позивач пояснила, що їх із сестрою мати жодного разу не поцікавилася як проживає сестра. Вона жодного разу не телефонувала, не надавала будь-якої матеріальної допомоги. Телефонувала вона - позивач матері, але та лише погодилася раніше направити заяву про визнання позову, сказавши, що їй треба влаштовувати своє життя.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України повідомлялася про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями та оголошенням на веб-сайті судової влади України. При цьому, суд враховує, що 02.08.2023 відповідачкою було надано заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання нею позову. Однак, вказану заяву суд не може покласти в основу рішення у справі, так як на той час справа перебувала в провадженні судді Білоусенка І. В..

Представник третьої особи - служби у справах дітей Гладковицької сільської ради в судове засідання не з`явився, але надали заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази та з`ясувавши думку дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та с 180 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечувати та утримувати її.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав закріплені в ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, що передбачені ст.166 СК України.

Частинами 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у справі № 753/2025/19 (постанова від 6 травня 2020 року).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76).

В ч. 2 ст. 166 СК України законодавець закріпив, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

В ч.3 ст. 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач є матір`ю дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13.12.2007.

З листа Служби у справах дітей Гладковицької сільської ради №167 від 30.12.2022 вбачається, що на території сільської ради проживає сім`я внутрішньо переміщених осіб, яка складається: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Вищезазначена сім`я переселилася в АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з м. Миколаїв. Дівчинка - ОСОБА_6 приїхала разом із старшою сестрою - ОСОБА_1 . Зі слів Крістіни їхня з сестрою мама - ОСОБА_3 в перші дні повномасштабного вторгнення покинула їх та виїхала за кордон. Станом на 30.12.2022 ОСОБА_7 на території громади не з`являлася (а. с. 12).

Вказані обставини також підтверджуються копіями довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 04.12.2021 та довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1815- і №1815- від 26.09.2022 (а. с. 6, 10-11).

Копії свідоцтв про народження: повторного серії НОМЕР_2 від 08.09.2017, серії НОМЕР_3 від 13.07.2020 та серії НОМЕР_1 від 13.12.2007, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 28.09.2021 підтверджують, що позивач та ОСОБА_4 є рідними сестрами по лінії матері.

Повідомленням класного керівника 9 класу - ОСОБА_8 , остання доводить до відома, що мама учениці - ОСОБА_4 за період навчання дитини жодного разу не виходила на зв`язок, не цікавилася навчанням доньки. За цей час (з 09.10.2022 по даний час) вихованням та навчанням дівчинки займалася її сестра - ОСОБА_9 (а. с. 17).

28.12.2022 в с. Товкачі комісією у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було здійснено обстеження умов проживання та виховання дітей в сім`ї ОСОБА_1 , про що свідчить акт обстеження умов проживання сім`ї.

Згідно вказаного акту обстеження умов проживання сім`ї сім`я складається з 3-х чоловік: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана сім`я має статус внутрішньо переміщених осіб. Дівчинка - ОСОБА_4 перемістилася разом зі своєю сестрою - ОСОБА_1 . Сім`я проживає в житловому будинку з пічним опаленням, у будинку створені всі умови для проживання дітей, в необхідній кількості є продукти харчування, одяг, дитячі речі (а. с. 13).

Виконавчий комітет Гладковицької сільської ради надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , який затверджено рішенням виконавчого комітету Гладковицької сільської ради від 24.10.2023 №146, і в якому зазначили, що з наданих документів встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю - ОСОБА_4 . ОСОБА_4 має статус внутрішньо переміщеної особи. З моменту переміщення та по теперішній час проживає з родиною сестри - ОСОБА_1 в с. Товкачі Коростенського району. За весь час проживання на території Гладковицької сільської ради мати дівчинки не приїздила, шкільним життям не цікавилася. Весь тягар щодо забезпечення сестри ліг на плечі сім`ї сести - ОСОБА_1 , так як мати матеріальним забезпеченням ОСОБА_12 теж не займається, а дівчинка тільки отримує допомогу як внутрішньо переміщена особа.

Тому, зважаючи на ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та захищаючи права та інтереси неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її дитини.

В правовій нормі ст. 171 СК України знайшло законодавче закріплення врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя. Зокрема, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Таким чином, з досягненням віку, в якому дитина може висловити свою думку, у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Суд відмічає, що думка дитини була безпосередньо вислухана в судовому засіданні. В ході з`ясування думки дівчинка - ОСОБА_6 повідомила, що на даний час живе з сестрою і хоче жити з нею і надалі. Мати взагалі їм не телефонує, кошти не перераховує. Вона не заперечує, щоб матір позбавили батьківських прав.

За положенням ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Оцінюючи обставини справи та досліджені докази у ній, суд, надаючи правову оцінку висновку органу опіки та піклування, вважає, що цей висновок є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, оцінюючи надані докази на підтвердження фактів та спірних правовідносин, норми діючого законодавства, що їх регулюють, а також враховуючи думку дитини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 самоухилилася від виховання своєї неповнолітньої дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, своєю дитиною не цікавиться, добровільно відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому розрив з нею сімейних відносин відповідає інтересам дитини і відповідно до ст. 164 СК України ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути аліменти на її утримання.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 2147 грн. 20 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268, 282, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер - відсутній), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше і не більше встановлених законодавством розмірів для дитини відповідного віку, з 18.01.2023 і до 27.11.2025, тобто до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2147 грн. 20 коп. в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Про перегляд заочного рішення може бути подана заява відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення на заочне рішення до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд (скарги), якщо така заява (скарга) подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 30.10.2023.