Справа № 559/255/23
Провадження № 2/559/185/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року місто Дубно Рівненська область

Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В.,

ознайомившись із матеріалами позовної заяви адвоката Корень Олесі Миколаївни (вул.Міцкевича, буд.32, оф.406, м.Рівне, 33028, ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( дата народження - невідома, РНОКПП НОМЕР_1 , жит. АДРЕСА_1 ) до Приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального кругу Стадійчук Ольги Володимирівни (номер свідоцтва 481, АДРЕСА_2 )

про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса, -

ВСТАНОВИВ:

26.01.2023 адвокат Корень Олеся Миколаївна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до Дубенського міськрайонного суду із вищевказаною позовною заявою.

26.01.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, проведено автоматизований розподіл цивільної справи № 559/255/23 та визначено головуючого суддю Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Ралець Р.В., а матеріали справи передано на розгляд судді Ралець Р.В.

Згідно приписів п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Під час вирішення питання про відкриття провадження з розгляду даного позову суддею Ралець Р.В. встановлено наявність обставин, які виключають можливість розгляду ним даного позову. А саме, суддя Ралець Р.В. перебуває у довготривалих дружніх відносинах із відповідачкою у справі (такий процесуальний статус Приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального кругу Стадійчук Ольги Володимирівни визначено позивачем у поданому позові) та її родиною, окрім того, чоловік відповідачки, ОСОБА_2 , до вересня 2016 року перебував на посаді Голови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

Внаслідок вказаних обставин, суддею Ралець Р.В. на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України заявлено самовідвід з метою уникнення в майбутньому сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді під час розгляду даного позову.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно ч. 1, ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

При визначенні наявності підстав для відводу судом має бути враховано наступні положення.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися незалежним та неупередженим судом, є здійснення судочинства з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Вказаний принцип у цивільному судочинстві застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) суду як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначенийст.6 ЄКПЛ.

В силу п.1 ст.6 Конвенції, підлягає застосуванню на підставі ст.8 ЦПК України принцип, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п. 66 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (Заява N 7577/02), суд далі нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Подібний висновок міститься у п.28 рішенні Європейського суду з прав людини у справі у справі «Газета «Україна центр» проти України» від 15.07.2010 (Заява N 16695/04)

Європейський суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006, (Заява N 33949/02), пункт 49 рішення, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В п.50 даного рішення зазначено, стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

В пункті 52 цього ж рішення прописано - «при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Подібний висновок міститься п.п.66.67 рішення Європейського суду з прав людини справа «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.03.2010 року(Заява N 4785/02).

В пункті 105 рішення Європейського суду з прав людини, справа Олександр Волков проти України» від 09.04.2013 (Заява № 21722/11), зроблено висновок, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Згідно п. 97 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фельдман проти України» від 08.04.2010 (Заяви N 76556/01 та 38779/04), зазначено, що до вимоги "безсторонності" мають бути застосовано два критерії: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання певного судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечував суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу.

Інститут відмову (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

Також, рішенням Ради суддів України від 04.11.2016 року №75 роз`яснено, що при виникненні конфлікту інтересів під час судових проваджень, зокрема, у цивільних справах, одним із способів врегулювання такого конфлікту є заявлення самовідводів (тобто врегульовується у процесуальному порядку).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справі і прилягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України, за наявності підстав передбачених ст.36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Враховуючи те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, а також, з недопущення сумнівів у неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, заяву судді про самовідвід слід задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. п.5 ч.1 ст.36, ч.1 ст.39, ст.40, ст.ст. 258-261 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заявляю самовідвід, як головуючий суддя Ралець Р.В. з розгляду цивільної справи № 559/255/23 (провадження №2/559/185/2023) за позовом адвоката Корень Олесі Миколаївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Дубенського міського нотаріального кругу Стадійчук Ольги Володимирівни про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса .

Матеріали цивільної справи № 559/255/23 (провадження №2/559/185/2023) передати до канцелярії суду для їх автоматизованого розподілу на загальних підставах відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 року №30 та в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Дубенського міськрайонного суду

Рівненської області Р.В. РАЛЕЦЬ