Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2967/23

Номер провадження: 2/511/724/23

24 жовтня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання Замковенко О.Б.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області в загальному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Роздільнянської міської ради Одеської області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви.

У вересні 2023 року представник позивачів адвокат Теренчук Є.М., який діє на підставі ордера серії ВН № 1274485 від 07.09.2023 року, звернулася до суду з позовною заявою до Роздільнянської міської ради, в якій просив:

- визнати за ОСОБА_2 , право власності в порядку приватизації на належну їй 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , та право власності в порядку спадкування на 1/3 частку даної квартири, після смерті ОСОБА_3 , а взагалі на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку приватизації на належну їй 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1997 року, позивачу ОСОБА_2 та членам її сім`ї - чоловіку ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_5 , було передано у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7 кв.м.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.08.2018 року Роздільнянським РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеський області на підставі актового запису №451, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , ввійшло нерухоме майно, а саме частина квартири загальною площею 42,7 кв.м. право власності на яку посвідчується свідоцтвом на право власності на житло зареєстроване в книзі № НОМЕР_2 , виданого виконкомом Роздільнянської міської ради Одеської області та яка на праві спільної сумісної власності належала померлому та спадкодавцям.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_6 ).

Донька померлого з заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Дружина померлого ОСОБА_2 в установленому законом порядку звернулась до нотаріуса з відповідною заявою, однак свої спадкові права не оформила.

04.09.2023 року приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу Одеської області Фішером Б.І., була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_2 , у зв`язку з неможливістю видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємця відсутні документи про визначення саме його частки у праві власності на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду для визначення часток кожного із співвласника даної квартири.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1997 року площа квартири складає 42,7 кв.м, однак згідно технічного паспорта на квартиру від 07.09.2023 року площа квартири зазначена 43,5 кв.м. Дана різниця у 0,8 метрів в площі, складається з площі балкона даної квартири, яка на час видачі свідоцтва у 1997 році не була врахована. На даний час, у технічному паспорті квартири, законодавством передбачено вказувати площу балкона.

За даних обставин, необхідно визначити частки кожного із співвласників даної квартири та визнати право власності у порядку приватизації та право власності у порядку спадкування, тому що кожен із позивачів, бажає належним чином володіти своїм майном.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивачі та їх представник в підготовче судове засідання не з`явилися. Від представника позивачів надійшла заява, в якій заявлені позивачами позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Просив ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні, так як відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі.( а.с.44)

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про визнання заявлених позовних вимог, також просив розглянути справу за його відсутністю. Не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. (а.с.45)

Згідно ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідач позов визнав та подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення по справі в підготовчому судовому засіданні.

Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.

У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.09.2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження.

Судом по справі встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 21.08.2018 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеський області, на підставі актового запису №451. (а.с.10)

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1997 року, ОСОБА_2 та членам її сім`ї - чоловіку ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_5 , було передано у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42,7кв.м. (а.с.18)

Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження від 26.12.1996 року №37. Свідоцтво зареєстроване в Роздільнянському БТІ в реєстровій книзі за №22-45. (а.с.18)

Тобто до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , ввійшло нерухоме майно, а саме частина квартири загальною площею 42,7 кв.м., яка на праві спільної сумісної власності належала померлому та спадкодавцям.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 05.03.1977 року рай ЗАГС м. Роздільна Одеської області на підставі актового запису №32, ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_7 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_6 . (а.с.12)

За час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 19.05.1987 року Приморським відділом ЗАГС м. Одеса на підставі актового запису №626. (а.с.16)

ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 . Після укладення шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_12 .

Шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим 19.07.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №110. Після розірвання шлюбу прізвище не змінювала. (а.с.15)

Тобто спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_13 .

ОСОБА_1 з відповідною заявою до нотаріуса не зверталась, на час смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за іншою адресою.

На час смерті ОСОБА_3 з ним проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою №560/3-03.2023 від 06.03.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. ( а.с.35)

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття після смерті чоловіка ОСОБА_3

04.09.2023 року приватним нотаріусом Роздільнянського нотаріального округу Одеської області Фішером Б.І., винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_14 , у зв`язку з неможливістю видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємця відсутні документи про визначення саме його частки у праві власності на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду для визначення часток кожного із співвласника даної квартири.( а.с.9)

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №54/2023, заведеної 04.09.2023 року приватним нотаріусом Фішером Б.І. Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області, встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом на спадкове майно, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 . Інших спадкоємців за законом не має. ( а.с.30-42)

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа складає 43,5 кв.м. ( а.с.20-21)

Дана різниця у 0,8 метрів площі, складається з площі балкона даної квартири, яка на час видачі свідоцтва у 1997 році не була врахована, в довідці СП Колесник № 270 від 30.07.2021 року, позначений тільки літерою.

Згідно висновку про вартість майна від 12.09.2023 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 214767 грн.(зворотній бік а.с.22)

Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.

За ч. 1 ст. 81, ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Згідно ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Статтею 8 вищевказаного закону передбачено, що передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя.

Згідно з правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно саме за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України (постанови від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20) та ін., що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Однак відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Висновки за результатами розгляду справи.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту та передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Окрім того, при вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

З наданих суду доказів, встановлено, що приватизація квартири ОСОБА_2 , померлим ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (після одруження ОСОБА_12 ) була проведена у встановлений законом спосіб.

Тобто квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , померлому ОСОБА_3 та ОСОБА_15 (до одруження ОСОБА_6 ) на праві спільної сумісної власності.

Як свідчать матеріали справи, поділ вказаної вище квартири або виділ з неї окремих часток за життя ОСОБА_3 не проводився, розмір часток співвласників в праві власності на квартиру не визначався.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить, так звана, ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак суд приходить до висновку, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Враховуючи те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 31 січня 1997 року, квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , померлому ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_6 ), частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі - 1/3.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в частині визнання права власності в порядку приватизації на належні їм частки в квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею 43,50 кв.м., підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того жодних належних доказів, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову чи спростування наведених доводів позивачем в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на частку квартири належної її померлому чоловікові в порядку спадкування за законом матеріали справи не містять.

Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту.

Приймаючи до уваги, що позивачка ОСОБА_2 є спадкодавцем першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_3 і в установленому законом порядку прийняла спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву, позовні вимоги її в цій частині також є законними та обґрунтованими, та за нею слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,50 кв.м., належну померлому ОСОБА_3 .

Судовий збір сплачено позивачами при зверненні до суду в повному обсязі, питання щодо стягнення судових витрат з відповідача на їх користь позивачами не заявлялось.

На підставі ст.ст. 16, 355, 357, 368, 369, 370, 372, 392, 1216-1218 ЦК України, ст.ст. 4,247,258-259, 265,353, 355ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Роздільнянської міської ради Одеської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , право власності в порядку приватизації на належну їй 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , та право власності в порядку спадкування на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , а взагалі на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку приватизації на належну їй 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачами.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. І. Гринчак