РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Перекупка І.Г., за участю секретаря судового засіданн Конончук Ю.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторінг Україна») до ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 20 березня 2008 р. між ОСОБА_1 (далі - Позичальник) та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є AT «ОТП Банк» (далі - Банк), процесуальним правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - Позивач, ТОВ «ОТП Факторинг Україна») був укладений Кредитний договір № ML-010/210/2008 (далі - Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 36 540,00 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок) доларів США.

В свою чергу Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором (зокрема, в п. 2 частини № 1 Кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов`язання, визначені Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20 березня 2008 р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Банком, був укладений Договір іпотеки (майнової поруки) № PML-010/210/2008 від 20 березня 2008 року, що посвідчений Ширяєвою О.В., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 887 (надалі - Договір іпотеки).

18.07.2022 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі від 08.07.2022 р. № 1673/19/22.23-23 дізналося про те, що ОСОБА_2 помер. Дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради за № 10-10/2317/2023 від 27.04.2023 р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований з 21.11.1963 р. за адресою: АДРЕСА_1 , та знятий з реєстрації місця проживання 04.10.2008 р. Тобто з 21.11.1963 р. до часу смерті місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Згідно відповіді Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради за № 10-10/1793/2023 від 06.04.2023 р., за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване проживання однієї повнолітньої особи: з 11.02.1992 р. ОСОБА_1 , 1975 р. н.

Отже, оскільки ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Позивач просив звернути стягнення на підставі Договору іпотеки № PML-010/185/2008 від 21.02.2008 р. на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Богунським МВ УМВС України в Житомирській області 27.10.1999 р.; адреса: АДРЕСА_1 ) шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20 березня 2008 р. в розмірі 332 063,96 грн. та судовий збор у розмірі 2 684,00 грн.

До судового засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ОТП Факторінг Україна» та наполягала на задоволені позовних вимог. (а. с. 55-57).

Представник відповідача до суду не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 27.09.2023 р. направив до суду відзив на позовну заяву зі змісту якої заперечував проти задоволення позову в обгрунтування чого вказав, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 2-2349/10 від 09.06.2010 р. було стягнуто з ОСОБА_3 борг у розмірі 332 063, 96 грн., у рахунок погашення всієї заборгованості за кредитом, отже строк платежу настав ще раніше, а саме з дня ініціювання позову про стягнення заборгованості, отже банк у судовому порядку змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом дострокового стягнення з ОСОБА_3 всієї суми кредиту, разом із тим, не реалізував свого права на стягнення всієї заборгованості за кредитним договором у судовому порядку в межах строку позовної давності чим втратив право на примусове задоволення вимог.

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

Згідно протоколу авторозподілу по Богунському районному суду м. Житомир від 17.08.2023 р. головуючим по цивільній справіза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно визначено суддю Перекупка І.Г. (а. с. 46).

31.08.2023 р. ухвалою суду позовну заяву прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено слухання на 10.00 год 27.09.2023 року. (а. с. 49).

20 березня 2008 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є AT «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № ML-010/210/2008.

За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 36 540,00 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок) доларів США.

В свою чергу Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором (зокрема, в п. 2 частини № 1 Кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов`язання, визначені Кредитним договором. (а. с. 11-15).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20 березня 2008 р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Банком, був укладений Договір іпотеки (майнової поруки) № PML-010/210/2008 від 20 березня 2008 року, що посвідчений Ширяєвою О.В., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 887. (а. с. 16-19).

Відповідно до п. 3.1. ст. З Договору іпотеки предмет іпотеки належить в рівних частках на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської ради 01 жовтня 2007 р. за№ 56252. Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 жовтня 2007 року, витяг про реєстрацію виданий Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19 жовтня 2007 року за № 16339681, реєстраційний номер 20702346, номер запису 14221, в книзі 177. (а. с. 20-22).

24 грудня 2010 р. між AT «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Банк передав та відступив Фактору сукупність прав за Договором іпотеки № PML-010/210/2008 від 20 березня 2008 р., включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. (а. с. 38-44).

09.06.2010 р. заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено позовні вимоги, зокрема, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 39 532,49 дол. США, що еквівалентно 315 832,97 грн. (з розрахунку 799 грн. за 100 дол. США), а також пеню у розмірі 16 230,99 грн., 1 700,00 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Рішення суду набрало чинності.

Отже, судом задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20.03.2008 р. у розмірі 39 532,49 дол. США, що еквівалентно 315 832,97 грн., а також пеню у розмірі 16 230,99 грн. (а. с. 9).

Згідно листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі від 08.07.2022 р. № 1673/19/22.23-23 позивачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 18.07.2022 року стало відомо що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 23).

У зв`язку зі смертю Позичальника, відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України та у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області вимогу кредитора від 30.11.2022 р. про надання відомостей щодо прийняття спадщини та про задоволення вимог кредитора за рахунок спадкового майна.

У вимозі кредитора зазначено, що заборгованість за Кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20 березня 2008 р. у розмірі 39532,49 дол. США, що еквівалентно 315 832,97 грн., а також пеня у розмірі 16 230,99 грн.

Згідно відповіді Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області за вих. 1966/01-16 від 14.12.2022 р. претензію кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 29.11.2022 р. щодо ОСОБА_2 отримано та на її підставі заведено спадкову справу № 520/2022 до майна вказаної особи.

Листом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області за вих. № 886/01-16 від 10.05.2023 р. повідомлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи № 520/2022 р., заяви про прийняття спадщини не подавалися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а. с. 24-27).

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Обгрунтування позиції суду.

20 березня 2008 р. між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є AT «ОТП Банк» процесуальним правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений Кредитний договір № ML-010/210/2008.

За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 36 540,00 (тридцять шість тисяч п`ятсот сорок) доларів США.

В свою чергу Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені Кредитним договором (зокрема, в п. 2 частини № 1 Кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконати всі інші зобов`язання, визначені Кредитним договором.

На підставі ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором.

Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватися Позичальником щомісяця. В строки, передбачені Кредитним договором, Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплачувати відсотки - у валюті, що відповідає валюті кредиту, згідно з п. 1.11.1. частини № 2 Кредитного договору.

За умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язався своєчасно та повністю сплатити кредит, проценти за користування кредитом, але порушує зобов`язання викладені в п.п. 1.11.5.1., 1.5.1.1. частини № 2 Кредитного договору. (а. с. 11-15).

За порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1. частини № 2 Кредитного договору.

Договір є обоє язковим для виконання сторонами у відповідності до ст. 629 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Заочним рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09 червня 2010 р. винесено рішення за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням задоволено позовні вимоги, зокрема, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 39532,49 дол. США, що еквівалентно 315832,97 грн. (з розрахунку 799 грн. за 100 дол. США), а також пеню у розмірі 16230,99 грн., 1 700,00 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. Рішення суду набрало чинності.

Отже, судом задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20.03.2008 року у розмірі 39 532,49 дол. США, що еквівалентно 315832,97 гривень, а також пеню у розмірі 16 230,99 грн.

Проте, станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідачем не погашено зазначену заборгованість в самостійному порядку та не стягнено в примусовому порядку.

Таким чином, станом на 26.07.2023 р., заборгованість Позичальника за кредитним договором становить всього 332 063,96 грн., з яких: заборгованість по кредитному договору по основній сумі боргу - 286 274,77 грн., заборгованість по відсотках - 29 558,20 грн.; заборгованість по пені - 16 230,99 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20 березня 2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Банком, був укладений Договір іпотеки (майнової поруки) № PML-010/210/2008 від 20 березня 2008 року, що посвідчений Ширяєвою О.В., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 887.

За умовами Договору іпотеки, а саме п. 1.1 ст. 1 та п. 3.1 ст. З, для забезпечення повного і своєчасного виконання Боржником Боргових Зобов`язань, Іпотекодавці надають Іпотекодержателю в Іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 .

За умовами Договору іпотеки, а саме п. 2.1. Іпотека за цим Договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя щодо сплати Боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон): «За рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленим іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання».

Згідно ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 3.1. ст. З Договору іпотеки предмет іпотеки належить в рівних частках на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської ради 01 жовтня 2007 року за№ 56252. Право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 19 жовтня 2007 року, витяг про реєстрацію виданий Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» від 19 жовтня 2007 року за № 16339681, реєстраційний номер 20702346, номер запису 14221, в книзі 177 (копія свідоцтва про право власності, копія витягу та інформаційна довідка № 326250744 від 20.03.2023 р. додаються).

18.07.2022 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі від 08.07.2022 р. № 1673/19/22.23-23 дізналося про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер. 24.09.2008 р. (а. с. 23).

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 01.01.2004 р. визначений Главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) до фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст.ст. 1218,1231 ЦК України).

За змістом ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Пунктом 32 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку, тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

У зв`язку зі смертю Позичальника, відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України та у відповідності до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило до Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області вимогу кредитора від 30.11.2022 року про надання відомостей щодо прийняття спадщини та про задоволення вимог кредитора за рахунок спадкового майна.

У вимозі кредитора зазначено, що заборгованість за Кредитним договором № ML- 010/210/2008 від 20 березня 2008 р. у розмірі 39 532,49 дол. США, що еквівалентно 315 832,97 грн., а також пеня у розмірі 16 230,99 грн.

Згідно відповіді Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області за вих. 1966/01-16 від 14.12.2022 р. претензію кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 29.11.2022 року щодо ОСОБА_2 отримано та на її підставі заведено спадкову справу № 520/2022 до майна вказаної особи.

Листом Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області за вих. № 886/01-16 від 10.05.2023 р. повідомлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи № 520/2022 рік, заяви про прийняття спадщини не подавалися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218,1231 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини померлого ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради за № 10-10/2317/2023 від 27.04.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований з 21.11.1963 року за адресою: АДРЕСА_1 , та знятий з реєстрації місця проживання 04.10.2008 року. Тобто з 21.11.1963 р. до часу смерті місце проживання ОСОБА_2 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 29).

Відповідно до норми ч. 1 ст. 1221 ЦК України (що діяла на момент смерті ОСОБА_2 ), місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Місцем відкриття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч. ч. 1-3, ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно відповіді Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради за № 10-10/1793/2023 від 06.04.2023 р., за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване проживання однієї повнолітньої особи з 11.02.1992 р. ОСОБА_1 , 1975 р. н.

Отже, оскільки ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини і не заявив про відмову від неї протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тому ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та`або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, проте не отримав свідоцтва про право на спадщину. Згідно інформаційної довідки № 326250744 від 20.03.2023 року частини квартири АДРЕСА_2 , зареєстрована за померлим ОСОБА_2 , а інша 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_1 .

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, після смерті іпотекодавця до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобов`язань переходять обов`язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки.

Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норми статті 23 Закону України «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає з отриманням свідоцтва з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки.

Правилами ст. 38 Закону України «Про іпотеку» також передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, та порядок і процедура такого продажу.

При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»).

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням ст. 265 ЦПК України. Водночас суд має право указати, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У викладеній правовій позиції по справі № 6-1080цс15 (Постанова ВСУ від 03.02.2016 року у справі № 6-1080цс15) ВСУ зазначає, що відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, згідно ст 141 ЦПК України, суд звертає увагу, що згідно абз. 2 п. 6 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами, внесеними згідно з Постановою ВССУ № 7 від 07.02.2014, зазначено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред`явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред`явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов`язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

З огляду на те, що спір про виконання основного зобов`язання - стягнення заборгованості за кредитним договором, було вирішено судом у 2010 р., що підтверджується рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09.06.2010 р. у справі № 2-2349/10, позивачем сплачено судовий збір за подачу даного позову як за вимогу саме немайнового характеру. (а. с. 9).

04 вересня 2013 р. в цивільній справі № 73 цс 13 судова палата у цивільних справах Верховного Суду України виклала правову позицію: «Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно».

З урахуванням викладеного суд ввжає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати у сумі 2 684,00 грн.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 16, 203, 215-235, 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст. ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 141, 263-268, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно, задовольнити.

Звернути стягнення на підставі Договору іпотеки № PML-010/185/2008 від 21.02.2008 р. на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Богунським МВ УМВС України в Житомирській області 27.10.1999 року; адреса: АДРЕСА_1 ) шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-010/210/2008 від 20 березня 2008 р. в розмірі 332 063,96 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, р/р № НОМЕР_3 в AT «ОТП Банк», МФО 300528, ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 2 684,00 грн. в порядку компенсаціїї сплати судового збору позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06 жовтня 2023 року.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, Код , IBAN - НОМЕР_4 в AT «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528, Тел.: ;

Відповідачі: Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , Паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області 27.10.1999 р., адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка