Справа № 6-3114/2011
Провадження № 6/331/404/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши матеріали заяви Акціонерного банку «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АБ «Сенс Банк» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В заяві АБ «Сенс Банк» просить замінити сторону виконавчого провадження за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 6-3114/2011 від 23.01.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором № 10-29/5888 від 21.03.2008 р. у розмірі 3 162 846,51 грн., третейського збору у сумі 25 500 грн. судового збору, на його правонаступника АТ «Сенс Банк».

Перевіряючи підсудність даної справи Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зокрема статтею 442 ЦПК України не встановлено іншого правила підсудності справ про заміну сторони виконавчого провадження, як встановлено відповідно до ч.1 ст. 446 ЦПК України, а саме: процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Частина 2 цієї статті визначає підсудність вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням рішень інших органів (посадових осіб) судом за місцем виконання відповідного рішення.

Отже, з позицій цивільно-процесуального регулювання відносин щодо підсудності справ, які виникають з виконавчого провадження принципового значення набуває факт встановлення: рішення суду чи іншого органу перебуває на виконанні, суду першої інстанції, який розглянув цивільну справу та місця виконання судового рішення.

Саме такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21.

В контексті положень процесуального законодавства щодо визначення порядку розгляду та вирішення питань, що виникають під час виконавчого провадження, та порядку судового контролю, виконавчі документи, перелічені у статті 3 Закону «Про виконавче провадження», можна поділити на дві групи: 1) «судові» - видані судами України, в тому числі, на виконання судових рішень: - виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 2) «несудові» - видані іншими органами чи посадовими особами, як результат реалізації їх компетенції: - виконавчі написи нотаріусів; - посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; - постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; - постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; - рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; - рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішення інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; - рішення (постанови) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень; - рішень Органу суспільного нагляду за аудиторською діяльністю або Аудиторської палати України, які законом визнані виконавчими документами; - рішень Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення про застосування заходів реагування у вигляді штрафу.

Слід зауважити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження може розглядатись лише щодо першої групи виконавчих документів.

Наведений поділ виконавчих документів на групи має значення для визначення порядку розгляду вирішення питань, що виникають під час виконавчого провадження, та порядку судового контролю.

Таким чином, вирішення процесуальних питань виконавчого провадження, що виникають під час виконання «судових» документів, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом, відповідно до ч. 1 ст. 446 ЦПК.

Вирішення процесуальних питань виконавчого провадження, що виникають під час виконання «несудових» документів, вирішуються судом за місцем виконання рішення, виданого відповідним органом, як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 446 ЦПК.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 6-3114/2011 на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 162 846,51 грн. та суму витрат, пов`язаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 25 500,00 грн. На підставі даного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 57934557.

Вирішення процесуальних питань виконавчого провадження, що виникають під час виконання «судових» документів, в даному випадку рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 лютого 2011 року, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, тобто Дніпровським районним судом м. Києва.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

За таких обставин, матеріали заяви відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України слід передати на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Керуючись ст. ст. 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за заявою Акціонерного банку «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передати на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва (02105, м. Київ, вул. Пластова, 3).

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька