Справа №464/340/19
пр № 6/464/188/23
У Х В А Л А

24 жовтня 2023 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мички Б.Р.

з участю секретаря судових засідань Карпенко Ю.В.

приватного виконавця Маковецького З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, -

встановив:

приватний виконавець звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою здійснення опису та огляду належного боржнику майна в межах виконавчого провадження № 72800277 з примусового виконання виконавчого листа № 464/340/19, що виданий 04.09.2023 Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 11.01.2018 в розмірі 301162?63 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3011, 64 грн. судового збору. Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. (далі «Приватний виконавець») перебуває виконавче провадження № 72800277 з примусового виконання виконавчого листа № 464/340/19, що виданий 04.09.2023 Сихівським районним судом м. Львова. 15.09.2023 відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі «Закон») Приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та того ж дня на все рухоме та нерухоме майно, кошти боржника накладено арешт, відповідні записи про обтяження внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна та в банківські установи. Також з метою примусового виконання вказаного виконавчого документа приватним виконавцем скеровано відповідні запити для перевірки майнового стану боржника, з відповідей на які встановлено, що в боржника відсутні рахунки в банківських установах, договори про найм банківської скринь та зберігання цінностей з боржником не укладались. Встановлено, що в боржника відкриті рахунки в АТ «Таскомбанк», АТ «Універсал банк», АТ КБ «Приватбанк», ПАТ «Банк Восток». З арештованих рахунків боржника частково стягнено заборгованість в сумі 46395, 98 грн. Згідно з відповіддю Територіального сервісного центру МВС від 28.09.2023 транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 15.09.2023, боржник працює та отримує заробітну плату в ТОВ «ДТС-Харків». Проте, звернути стягнення на заробітну плату боржника неможливо зважаючи на дію абзацу 9 п. 10-2 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» закону України «Про виконавче провадження», якою тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Разом з тим, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 346731999 від 15.09.2023, за боржником право власності на нерухоме майно не зареєстровано.

Зважаючи на те, що в ході виконання встановлено факт відсутності у боржника коштів на рахунках в банківських установах, необхідно здійснити перевірку майнового стану боржника за місцем його проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення грошових коштів в готівці, інших цінностей, іншого рухомого майна, звернення стягнення на яке не заборонено законом.

Такий порядок звернення стягнення на майно боржника відповідає вимогам ст.ст. 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобов`язаний допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

25.09.2023 боржник з`явилася на прийом до приватного виконавця, під час якого їй доведено до відома вимогу надати доступ до квартири, яка являється її місцем проживання. Вимога вручена боржнику особисто.

Приватним виконавцем 28.09.2023 здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , з метою проведення виконавчих дій перевірка майнового стану боржника, опису та вилучення належного йому майна, однак боржник доступу до квартири Приватному виконавцю не надав, був відсутній.

Враховуючи наведене, оскільки внаслідок проведених виконавчих дій встановлено факт відсутності у боржника коштів на рахунках в банківських установах, встановлено факт відсутності у власності боржника транспортних засобів, на які можна звернути стягнення з метою виконання рішення суду, звернути стягнення на нерухоме майно боржника неможливо, а боржник не надав доступу до квартири, де фактично проживає з метою перевірки його майнового стану та першочергове звернення стягнення на рухоме майно, що там знаходиться, тому з метою ефективного та неупередженого виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/340/19 шляхом звернення стягнення на рухоме майно, що знаходиться за місцем проживання боржника в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , являється необхідним здійснити примусове входження до квартири, що є постійним місцем проживання боржника.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судовому засіданні приватний виконавець подання підтримав з підстав, викладених у ньому та просив таке задовольнити.

Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд встановив наступне.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. (далі «Приватний виконавець») перебуває виконавче провадження №72800277 з примусового виконання виконавчого листа №464/340/19, що виданий 04.09.2023 Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 11.01.2018 в розмірі 301162?63 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3011, 64 грн. судового збору.

Приватним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання вищевказаного рішення суду, в тому числі скеровано вимогу боржнику надати йому доступ до квартири з метою визначення вартості наявного у ній рухомого майна, однак доступу для огляду квартири боржник не надав, про що державним виконавцем складено відповідний акти, а також здійснено відео-фіксацію.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець при здійсненні виконавчого провадження має певні права, в тому числі за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Згідно зі ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Разом з тим, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Також, статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника у вільному доступі державного чи приватного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Як вбачається зі змісту подання, а також долучених до нього документів, приватним виконавцем в ході примусового виконання рішення Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/340/19 проведено значну кількість виконавчих дій та встановлено факт відсутності у боржника коштів на рахунках в банківських установах, встановлено факт відсутності у власності боржника транспортних засобів, на які можна звернути стягнення з метою виконання рішення суду, звернути стягнення на нерухоме майно боржника неможливо, а боржник добровільно не надав доступу до квартири, де фактично проживає з метою перевірки його майнового стану та першочергового звернення стягнення на рухоме майно, що там знаходиться, хоча 25.09.2023 отримав вимогу приватного виконавця про надання 28.09.2023 доступу до квартири, що підтверджується актом приватного виконавця та відеозаписом, на якому зафіксовано відмову боржника надати доступ до майна.

Враховуючи вищенаведене, оскільки матеріалами подання приватного виконавця підтверджено, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з перевірки його майнового стану, огляду, опису та вилучення його майна, однак відмовився добровільно надати доступ до квартири, де фактично проживає, у відведений для вчинення виконавчих дій час, а тому суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.439 ЦПК України, суд, -

постановив:

подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Маковецькому Зоряну Вікторовичу дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою здійснення опису та огляду належного боржнику майна в межах виконавчого провадження № 72800277 з примусового виконання виконавчого листа № 464/340/19, що виданий 04.09.2023 Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти за договором позики від 11.01.2018 в розмірі 301162?63 грн., яких 280000 грн. сума основного боргу, 13384 грн. інфляційних витрат, 7778 грн. 63 коп. 3 % річних від простроченої суми; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3011, 64 грн. судового збору.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена, проголошена та підписана суддею 24.10.2023.

Головуючий: Б.Р. Мичка