Справа №7/2023
Провадження №22ск/812/2/23
Провадження №22ск/812/3/23
У Х В А Л А

Іменем України

24 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

у складі: головуючого-судді: Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання: Стрілець К. О.,

за участю: представниці позивача Олейникової С. С.,

представниці відповідача та заявниці - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу

за заявами

ОСОБА_2 , подану від її імені

представницею адвокаткою Порошиною Наталією Гафурівною,

ОСОБА_3 , подану від його імені

представницею адвокаткою Порошиною Наталією Гафурівною,

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 29 червня 2023 року, ухваленого під головуванням третейського судді Гутирі М. М., у справі

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення сум за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 29 червня 2023 року позов ОСОБА_4 задоволено, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_3 82 813, 15 доларів США заборгованості за договором позики від 28 липня 2021 року, яка складається із: 54 000 доларів США боргу за позикою; 12 013,15 доларів США боргу за процентами за прострочення виконання основного зобов`язання за період з 2 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року; та 16 800 доларів США штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язання. В іншій частині у стягненні процентів за прострочення боргового зобов`язання відмовлено. Стягнуто витрати за розгляд справи в третейському суді.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 27 вересня 2023 року на виконання рішення Постійно діючого третейського суду видано виконавчий лист.

29 вересня 2023 року ОСОБА_2 , діючи через свою представницю - адвокатку Порошину Н. Г. звернулася до Миколаївського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 29 червня 2023 року.

Заявниця зазначала, що не брала участі у справі, але третейський суд вирішив питання про її права та обов`язки, оскільки на момент укладення спірного договору позики відповідач перебував з нею у шлюбі. Крім того, кошти позичались та були використані в інтересах сім`ї для проведення операції на її очах, а тому є спільним зобов`язанням подружжя. Внаслідок чого вона безпідставно не була залучена до участі у справі та має право на оскарження рішення третейського суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 5 жовтня 2023 року, в якій усунуто описку за ухвалою того ж суду від 6 жовтня 2023 року, за клопотанням ОСОБА_2 поновлено строк на її звернення з заявою, відкрито провадження за її заявою та витребувано з третейського суду матеріали справи.

13 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_3 , діючи через свою представницю - адвокатку Порошину Н. Г., на виконання вимог ухвали судді Миколаївського апеляційного суду про залишення його первісної заяви без руху звернувся із окремою заявою про скасування рішення третейського суду та сплатив судовий збір.

У своїй заяві послався на те, що надав розписку про отримання позики без застосування штрафних санкцій та процентів. Частину позики в сумі 30 000 доларів США повернув. Іншу частину позики не повернув у зв`язку з початком війни та скрутним матеріальним становищем. Суму позики ним отримано в інтересах сім`ї, а тому цей спір виник із сімейних правовідносин та не підлягає розгляду у третейському суді.

Зазначав, що писав лише розписку і не укладав з позивачем додаткового договору позики, але експертизу свого підпису провести не може через відсутність у нього оригіналу цього договору.

Третейська угода, що викладена у 5 розділі договору, не може вважатись дійсною, так як не містить реквізитів сторін, до неї не доєднано регламент третейського суду, який повинен містити підпис відповідача. Тому, за відсутністю належно узгодженої сторонами третейської угоди чи застереження, справа не могла бути передана на розгляд третейського суду.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_3 , роз`яснено про обов`язок надати документи зазначених в пунктах 1, 2 частини 4 статті 455 ЦПК України та наслідки його невиконання.

17 жовтня 2023 року на адресу суду надійшла справа, де містяться засвідчені копії документів, зазначених в пунктах 1, 2 частини 4 статті 455 ЦПК України.

У запереченнях на заяви про скасування рішення позивач ОСОБА_4 , від імені якого діє адвокатка Олейникова С. С., вважали їх доводи необґрунтованими, а самі заяви такими, що не підлягають задоволенню. Зазначав, що заявниками не наведено підстав для скасування рішення третейського суду у відповідності до норм ЦПК та Закону України «Про третейські суди», а третейський суд діяв у межах своїх повноважень.

Заслухавши пояснення учасників справи дослідивши матеріали проваджень заведених за заявами та третейської справи №7/2023, суд вважає, що заяви не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до положень статей 5 і 6 Закону України «Про третейські суди» фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, зокрема, у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів) тощо.

Тому, ухвалюючи оскаржуване рішення третейський суд виходив з того, що між сторонами укладено договір позики, який складається із розписки про передачу коштів та самого договору, де в розділі 5 викладена третейська угода, за якою усі спори, що виникають з цього договору, не обмежуючись спорами які стосуються його укладення, виконання, порушення (стягнення штрафних санкцій, пені неустойки, товарного кредиту тощо) припинення зміни, розірвання або недійсності, підлягають передачі на розгляд до Постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» (справа 7/2023 а.с.4). Сторони у договорі підтвердили, що ознайомлені із регламентом постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами», який розглядається як невід`ємна частина цієї третейської угоди.

Договір позики та розписка про передачу коштів укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 без участі інших осіб. З якою метою передано кошти у позику сторонами не зазначено.

За такого приймаючи позовну заяву до розгляду та ухвалюючи оскаржуване рішення третейський суд діяв в межах повноважень, визначених частиною 1 статті 5 та статтею 6 Закон України «Про третейські суди» .

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Зміст статті 51 Закону України «Про третейські суди» та статті 458 ЦПК України дає підстави для висновку, що ними передбачено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду і тягар доведення наявності зазначених підстав покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування рішення третейського суду.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов`язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Для цього сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду (частина 1 статті 454 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 458 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

На відміну від оскарження рішення третейського суду учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право (1), інтерес (2), обов`язок (3), і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто третейським судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції була заявниця, або у рішенні повинно міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення третейським судом прямо вказано про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Схожого за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 7 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

У цій справі ОСОБА_2 подана заява про скасування рішення третейського суду з підстав того, що судом вирішено питання про її права та обов`язки. За заявою відкрито провадження з метою забезпечення прав заявниці на перевірку її аргументів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Тому на підтвердження доводів ОСОБА_2 надані: копія свідоцтва про укладення 8 червня 2001 року з відповідачем ОСОБА_3 зареєстрованого шлюбу (а.с.15з.в.) та проходження нею у період шлюбу лікування, починаючи з 12 жовтня 2021 року і по 26 листопада 2021 року, без зазначення його вартості (а.с.93зв-98).

Вважаючи ці докази беззаперечним підтвердженням здійснених витрат на родину, з метою чого відповідачем отримана позика від позивача на суму 84 000 доларів США для проведення лікування очей, заявниця просила скасувати рішення третейського суду, який вирішив питання про її права та інтереси, так як не залучив її в якості учасника справи. Але на підтвердження цієї умови не надала достеменний доказ мети укладення цієї позики та вартість проведеного лікування на очах, яке б відповідало сумі отриманої позики в 84 000 доларів США. При тому посилалася, що такий спір, виник із сімейних правовідносин, внаслідок чого за положеннями статті 6 Закону України «Про третейські суди» не підвідомчий третейському суду.

Тобто заявницею не наведено жодного аргументу або доказу, за яких суд мав би встановити порушення її прав чи обов`язків рішенням третейського суду, оскільки вказане рішення ухвалено у справі про стягнення заборгованості за договором позики, який укладено між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

При розгляді справ, які виникли у спорах про стягнення боргу за договором, що не містить посилання на його укладання в інтересах родини, законодавством про сімейні чи цивільні правовідносини, цивільно-процесуальним законодавством або законодавством про третейські суди не передбачено залучення до участі у справі інших членів родини, зокрема дружини.

Доводи про те, що в наступному, в порядку виконання рішення суду виплата одним із подружжя грошей на користь позивача вплине на права та інтереси іншого із подружжя, так як призведе до покладення тягаря сплати боргу за рахунок спільно нажитого у шлюбі майна, не є підставою для скасування рішення третейського суду, оскільки це питання є наслідком виконання рішення суду та врегульовано законодавством в порядку частини 1 статті 73 СК України.

Крім того, наявність рішення третейського суду про стягнення боргу та виданого на його виконання виконавчого листа не створює перешкоди заявниці у судовому захисті її прав, у разі їх порушення при примусовому виконанні.

В той же час, як з договору позики, так і з розписки не встановлено, що цей договір укладено відповідачем в інтересах її сім`ї.

Посилання на використання грошей у розмірі 84 000 доларів США для виконання хірургічного втручання та лікування ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження як у змісті договору позики та розписки, так і в копіях документів наданих на обґрунтування доводів заяви про скасування рішення третейського суду.

Отже, на час укладення договору позики між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та вирішення третейським судом спору по суті, дружина позичальника не була учасником цих правовідносин. У мотивувальній частині рішення третейського суду висновків про права та обов`язки ОСОБА_2 не має, як не має і у резолютивній частині рішення третейського суду прямої вказівки про її права або обов`язки.

У разі якщо третейським судом не вирішувалося питання про права і обов`язки особи, яка не брала участі у справі та звернулася до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, це є самостійною підставою для відмови в задоволенні заяви такої особи незалежно від її доводів про наявність інших підстав для скасування рішення третейського суду.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що оскаржуване рішення безпосередньо не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_2 , а доводи про порушення її прав цим рішенням є необґрунтованим.

Виходячи з викладеного та того, що права заявниці оскаржуваним рішенням третейського суду не порушені, вона не була учасником у цій справі та помилково ототожнює себе із особою, яка не брала участі у третейському розгляді, в якому було вирішено питання про її права та обов`язки при ухваленні відповідного рішення, а передбачених законом підстав для скасування рішення третейського суду нею не наведено, суд доходить висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_2 та відсутність підстав для скасування рішення третейського суду у відповідності до змісту статті 458 ЦПК України.

Водночас вирішуючи питання щодо заяви відповідача ОСОБА_3 про скасування рішення третейського суду, суд враховує, що в тексті поданої ним заяви здебільшого він та його представниця посилаються на здійснені третейським судом порушення порядку та процедури розгляду справи, відсутність підтвердження обізнаності відповідача про слухання справи, недоведеність укладення договору позики без заперечень щодо укладення розписки, тощо, тобто у заяві переважно містяться посилання на підстави, визначені статтею 376 ЦПК України, для скасування судового рішення суду загальної юрисдикції або його зміни. Але такі доводи не є підставою для скасування рішення третейського суду, чіткий перелік яких міститься у частині 2 статті 458 ЦПК України та цей перелік є вичерпним.

Підставами для скасування рішення за заявою сторони у справі згідно до статті 358 ЦПК України та статті 51 Закону України «Про третейські суди» є:

1.справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

2.рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди.

3.третейську угоду визнано судом недійсною.

4.склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону.

За матеріалами справи третейського суду та матеріалами заяви про скасування рішення третейського суду вбачається, що його ухвалено у спорі, який підвідомчий для розгляду третейським судам у відповідності до статті 6 Закону України «Про третейські суди».

Тому підстави для скасування рішення третейського суду у відповідності до пункту 1 частини 2 статті 458 ЦПК України відсутні.

Аналогічно відсутні підстави, передбачені пунктом 4 частини 2 статті 458 ЦПК України, оскільки найменування та склад суду визначено у відповідності до розділу ІІІ Закону України «Про третейські суди».

Щодо доводів заяви ОСОБА_3 про неукладеність чи недійсність третейської угоди суд зазначає наступне.

За змістом статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід`ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Як вбачається зі змісту договору позики, який містить третейську угоду, в ньому наявні відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження (вступна частина договору), предмет спору (пункт 5.1. договору), місце і дата укладення угоди (вступна частина договору). Визначено в угоді щодо видів спору, за якими може бути ухвалено рішення третейським судом за договором позики.

Доводи про наявність договору позики в матеріалах справи третейського суду із підписами сторін та відсутністю додаткової письмової адреси позивача у реквізитах сторін при його підписанні та наявність оригіналу цього договору у матеріалах справи апеляційного суду за заявою про видачу виконавчого листа вже із зазначенням у реквізитах сторін додатково письмово адресу місця проживання позивача, не змінюють зміст, як самого договору позики, так і зміст третейської угоди, яка міститься у договорі.

Такими же і доводи заявника щодо зазначення в договорі позики його місця проживання, яке не відповідає місцю його реєстрації, так як відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода має містити відомості саме про місцезнаходження сторін, а не місце їх реєстрації.

За такого, ухвалюючи оскаржуване рішення третейський суд діяв у межах своїх повноважень. Доказів недійсності третейської угоди, яка була б встановлена за рішенням суду, або неукладеності договору позики через його не підписання позичальником, ОСОБА_3 не надав, а підстави нікчемності третейської угоди законом не визначено.

Тому підстави для скасування рішення третейського суду за цих підстав відсутні.

Окрім цього, зі змісту поданої ОСОБА_3 заяви вбачається, що ним не наведено інших аргументів щодо скасування рішення третейського суду у відповідності до тих норм, які ним процитовано.

Зазначене є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Твердження заявника щодо не залучення його дружини до розгляду справи не є підставою для скасування рішення третейського суду з мотивів, які наведені судом за розглядом поданої ОСОБА_2 заяви, до того ж самим ОСОБА_3 не доведено вирішення питання про права та свободи ОСОБА_2 ухваленим рішенням.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні обох заяв, судові витрати заявників у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 454, 457, 458, 460 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої від її імені адвокаткою Порошиною Наталією Гафурівною, та заяви ОСОБА_3 , поданої від його імені адвокаткою Порошиною Наталією Гафурівною, відмовити, рішення Постійно діючого третейського суду при Миколаївській професійній асоціації «Третейське управління правовими конфліктами» від 29 червня 2023 року у справі №7/2023 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення сум за договором позики - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому для оскарження рішень суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Головуюча О. О. Ямкова