Справа № 589/4943/21
Провадження № 2/589/210/23
11 вересня 2023 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Євдокімової О.П.
при секретарі - Михайленко Н.В.,
позивач ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
третя особа ОСОБА_3 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник адвокат Солдаткін Сергій Григорович, до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права на частку у праві спільної власності на житло,
До Шосткинського міськрайонного суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права на частку спільного майні за вимогою іншого співвласника та визнання право власності . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона разом з ОСОБА_4 має у власності квартиру номер АДРЕСА_1 . Частка, що належить ОСОБА_4 становить 1/12 зазначеної квартири. Цією часткою квартири відповідач тривалий час не цікавиться, не проживає в ній , не сплачує комунальні послуги та не дбає про її санітарний стан. Повністю втратив інтерес до неї. 1/12 частка квартири для ОСОБА_4 є несуттєвою, так як він за місцем свого мешкання має у власності трикімнатну квартиру, будинок та дачу. Тому просить визнати його таким що втратив право користування зазначеною часткою та визнати за нею право власності на 1/12 частину зазначеної квартири.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, мотивуючи їх тими ж підставами, крім цього додатково зазначила, що вона самотужки оплачує комунальні послуги, ремонтує її та піклується про належний стан квартири. Відповідач не приймає участі в утриманні зазначеної квартири. При усній розмові з ним, він не заперечував проти визнання його припинившим право власності на 1/12 частку зазначеної квартири, надіслав їй електронною поштою свої документи для звернення до суду з цим позовом. Сам же особисто він не може прибути в судове засідання, так як знаходиться на окупованій території, тому просить задовольнити її позов в повному обсязі
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та пояснив, що відповідач у справі є його братом по матері, який проживає на окупованій території. До окупації він з ним часто спілкувався приїжджав до нього в гості. Останній матеріально добре забезпечений має у власності квартиру трикімнатну, будинок, дачу, дорогий автомобіль. Жодного разу він не проявляв інтересу судового до 1/12 частки зазначеної квартири . Не заперечував проти визнання права власності на зазначену частину квартири за ОСОБА_1 . Разом з тим сам прибути у судове засідання, чи надати будь-які повідомлення до суду не може, оскільки перебуває на окупованій території, тому вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню і просить їх задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позов своєї довірительниці вважає, що у судовому засіданні у повному обсязі доведено, що відповідач втратив інтерес до 1/12 частки квартири АДРЕСА_1 оскільки він матеріально забезпечений із зазначена частка квартири є для нього незначною. Крім цього він перебуває на окупованій території і наміру повертатися в місто Шостка для проживання немає про що неодноразово повідомляв в телефонній розмові своїм родичам. Просить позивні вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився жодного разу. Про час, день та місце розгляду справи останній повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України .
Учасники судового засідання не заперечують проти винесення рішення при заочному розгляді справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Так судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .
Згідно ордеру, квартира розташована в АДРЕСА_3 і має три кімнати.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 2020 року ОСОБА_3 належить 1/6 частка квартири.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_3 має власності 1/6 частку квартири розташованої в АДРЕСА_4 .
Згідно свідоцтва про право на спадщину від 11 березня 2020 року ОСОБА_1 отримала у спадщину 1/2 частку квартири номер АДРЕСА_1 .
Згідно з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 має у власності 5/12 часток зазначеної квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 березня 2020.
Згідно висновку експерта номер 33/2021 від 25 жовтня 2021 року вартість 1/12 частки квартири розташованої за адресою АДРЕСА_5 , становить 17 360 грн.
За зазначеною адресою ОСОБА_4 не зареєстрований.
Зі спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину не отримував.
З дослідженого у судовому засіданні фотокопії сторінки електронної пошти ОСОБА_3 вбачається що 6 листопада 2021 року о 20:14 годині відповідач надіслав йому особисті документи зокрема ксерокопію паспорта за значення місця реєстрації ордена отримання квартири ідентифікаційної довідкою щодо інфекційного коду та реєстрація в квартирі розташований в місті Макіївка, тобто особисті документи, що підтверджує визнання останнім зазначених вище позовних вимог.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування майном є неможливим;
4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
При розгляді справ національні суди України також застосовують положення Конвенції та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права, що передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", в зв`язку з чим умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пп.1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.
Отже, з урахуванням правових висновків Верховного Суду право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків.
Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Виходячи з вищевикладеного у суді було встановлено, що відповідач у спірній квартирі не зареєстрований та не проживає. За весь час відповідач жодного разу не зверталась з приводу належної їй частки, порядку користування будинком, його утримання тощо. Фактично зазначена квартира перебуває в постійному володінні та користуванні позивача, яка несе всі витрати на її утримання: здійснює оплату комунальних платежів, проводить ремонтні роботи. Всі перелічені вище факти підтверджені у судовому засіданні. Зазначене свідчить про те, що відповідач не має потреби у даному житлі, втратив до нього будь-якій інтерес та не переймається її станом, її утриманням тощо, а тому припинення права власності на його частку не завдають істотної шкоди відповідачу.
Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні правові підстави для припинення права власності ОСОБА_4 на 1/12 частку спірної квартири .В зв`язку з припиненням права власності відповідача на належну йому частку у спільному майні, право власності на відповідну частку підлягає визнанню за позивачем ОСОБА_1 .
Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, на підставі наведених вище норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні, підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 365 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 200, 247, 259, 265, 273, 354-355 ЦПК України суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у праві спільної власності на житло задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_4 , на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 .
Визнати право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , стягнувши з неї на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за 1/12 частку квартири в сумі 17 360 грн., яка знаходиться на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Сумській області, код отримувача 26270240.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області О.П.Євдокімова