Справа 688/3264/23
№ 2-о/688/102/23
Ухвала

Іменем України

25 вересня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючої - судді Цідик А.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Чернецької І.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Фортельної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в режимі відеоконференції у м. Шепетівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Головне управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, посилаючись на те, що вона є внутрішньо-переміщеною особою, оскільки раніше була зареєстрована і фактично поживала в м. Маріуполь Донецької області за адресою: АДРЕСА_1 , звідки у зв`язку з військовою агресією російської федерації вимушена була евакуюватись в Хмельницьку область, Шепетівський район, с. Чотирбоки.

Її дід ОСОБА_2 , громадянин України, залишив на її ім`я заповіт від 22 травня 2021 року про те, що на випадок його смерті все належне йому майно він заповідає у власність заявниці. Даний заповіт був складений в м. Маріуполь Донецької області, Україна, 20 травня 2021 року. Її дід ОСОБА_2 разом з нею був співвласником квартири АДРЕСА_2 , і там же був зареєстрований разом з нею, про що є відмітка в паспорті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , виданим Орджонікідзовським РВ Маріупольського МУ МВС України в Донецькій області від 20 лютого 1998 року. Дана обставина підтверджує його громадянство України, а також місце постійної реєстрації і проживання до смерті в Україні за вказаною адресою разом з нею.

Також її дід ОСОБА_2 , був пенсіонером України і отримував пенсію за віком по місцю свого проживання і реєстрації в м. Маріуполь, що підтверджується його пенсійним посвідченням за № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 , виданим 23.04.2013 року, що теж підтверджує його належність до громадянства України.

Її дід ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в російські федерації, м. Корольов Московської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , видане 25 листопада 2022 року Муніціпальною бюджетною установою м. Корольов Московської області, актовий запис за №5, де в графі громадянство невірно зазначено, що він громадянин росії.

Після його смерті залишилась спадщина на 1/2 частину квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , та не отримана ним пенсія, бо з 04.04.2022 року він був примусово депортований в росію у зв`язку з окупацією росією м. Маріуполь, що підтверджується витягом з міграційної картки серії 6020, виданої міграційною службою росії від 04.04.2022 року про примусове переміщення ОСОБА_2 . Її дід помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянства росії він не приймав, перереєстрацію місця проживання не робив.

Крім того, за життя її дід, перебуваючи на території росії, 01 вересня 2022 року на підставі свого паспорта громадянина України, що підтверджує той факт що він громадянства не змінював, видав заявнику довіреність на отримання його пенсії в Україні, де зазначено його громадянство України, що підтверджує той факт, що він був і залишався громадянином України до своєї смерті.

Місце своєї реєстрації проживання дід не міняв, але вимушено перебував в росії, хоча в свідоцтві про його смерть було помилково зазначено, що він громадянин росії, що не відповідає дійсності, бо є в наявності його оригінал паспорта громадянина України, пенсійне посвідчення громадянина України, адреса його реєстрації по місцю проживання в м. Маріуполь до його депортації. Вказані документи підтверджують його громадянство України до його смерті і місце його реєстрації до смерті і депортації саме в АДРЕСА_1 .

Оскільки її дід ОСОБА_2 помер і відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, від його імені на заявника був складений заповіт, як єдиний спадкоємець за заповітом, перебуваючи як ВПО в с. Чотирбоки Шепетівського району Хмельницької області, вчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 в Другу Шепетівську державну нотаріальну контору Хмельницької області, де заведено спадкову справу. Однак видати свідоцтво про спадщину нотаріус відмовляється, оскільки необхідно підтвердити громадянство України на день смерті ОСОБА_2 , та його реєстрації в м. Маріуполь в Україні, та рекомендувала звернутись до суду про встановлення зазначених фактів.

Враховуючи викладене, просила встановити факти, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в російській федерації після примусової депортації з України, Московська область, м. Корольов на день смерті був громадянином України та був зареєстрований по місцю його попереднього проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник заяву підтримала, суду пояснила, що нотаріус взяла до уваги запис в копії свідоцтва про смерть діда, що він нібито громадянин російської федерації та не взяла до уваги оригінал паспорта громадянина України та інші надані нею документи.

Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області у судовому засіданні пояснила, що дійсно ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Орджонікідзовським РВ Маріупольського МУ МВС України в Донецькій області від 20 лютого 1998 року. Даних про те, що він був позбавлений громадянства України чи що звертався про вихід з громадянства України, в управлінні не має. Попри можливе набуття іншого громадянства, він вважається громадянином України.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині встановлення факту громадянства України, підлягає закриттю, з огляду на таке.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення, набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульовано Законом України «Про громадянство України» та Положенням про Комісію при Президентові України з питань громадянства, затвердженим Указом Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийняття рішень.

У частині 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Орджонікідзовським РВ Маріупольського МУ МВС України в Донецькій області від 20 лютого 1998 року. Даних про те, що він був позбавлений громадянства України чи що звертався про вихід з громадянства України, у справі не має. Із заявою або клопотанням про припинення громадянства України до Комісії при Президентові України з питань громадянства, яка відповідно до Закону України «Про громадянство» розглядає такі заяви, ОСОБА_2 не звертався.

Оскільки чинним законодавством передбачений позасудовий порядок вирішення питання набуття та втрати громадянства, то суд має вирішити першочергово питання про те, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Про неможливість розгляду заяви про встановлення заявленого факту в порядку цивільного судочинства з огляду на існування певного порядку вирішення такого питання зазначено і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі від 27 липня 2016 року у справі №415/7208/15-ц. Відступи від такого Верховним Судом України та Верховним Судом не здійснено.

Даючи оцінку наданим заявником доказам, суд дійшов висновку, що норми Цивільного процесуального кодексу України не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, який просить встановити ОСОБА_1 , а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в російській федерації московська область, м. корольов після примусової депортації з України на день смерті був громадянином України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Головне управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в частині встановлення факту громадянства України, закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, а у разі постановлення ухвали поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту підписання ухвали суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Суддя Алла ЦІДИК