ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26142/22

Провадження № 22-ц/4820/1631/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року (суддя Приступа Д. І.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що у шлюбі з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Шлюб між ними розірвано. За рішенням суду з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно до досягнення повноліття. Син є дитиною з інвалідністю, проживає з нею. Відповідно до медичного висновку від 01.11.2011 № 242 йому встановлено діагноз спинально-м`язова аміотрофія 2 типу. Медичним консультативним висновком від 10.01.2022 сину ОСОБА_4 встановлено діагноз спинальна атрофія 2 типу, аутосомно-рецесивний тип успадкування. З метою реабілітації дитини визначена програма, виконання якої потребує додаткових витрат. Протягом 2020-2022 років понесла додаткові витрати на обстеження і лікування дитини, придбання медичного обладнання, спеціальних меблів, планшета і ноутбука для забезпечення дистанційного навчання та розвитку здібностей сина у розмірі 88332,83 грн. Відповідач отримує дохід від роботи у Польщі, на праві власності має автомобіль марки «Seat Toledo» і зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину.

Тому позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь частину додаткових витрат у сумі 44166,41 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину у розмірі 44166,41 грн. У стягненні витрат на правову допомогу відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на необґрунтованість рішення суду, у якому не зазначено перелік додаткових витрат. Правове обґрунтування підстав для відмови в позові суд першої інстанції залишив поза увагою. Рішення ухвалено на підставі копій документів. Клопотання про долучення оригіналів доказів та дослідження їх суд безпідставно відхилив. Суд не взяв до уваги те, що відсутні направлення лікаря на обстеження в дитячу лікарню «Охматдит» та щодо необхідності лікування у ПП «Інститут проблем болю» у м. Києві, рекомендації щодо придбання медичного обладнання і лікарських засобів, отримання щеплення «Превенар». Не мотивована потреба у придбанні одночасно двох квитків для сина у кожному напрямку, а витрати на придбання квитків для ОСОБА_2 не є витратами на дитину. Позивачка не надала доказів про наявність транспортного засобу, кількість витраченого пального, його вартість та дані особи, яка сплачувала вартість бензину на поїздку з метою лікування. Витрати на проживання під час проходження лікування не підтверджені належними доказами (договори найму на тимчасове проживання, підтвердження права осіб, які здавали приміщення у найм, надавати такі послуги). Суд не з`ясував, чи міг проходити син лікування у стоматолога у ПП «Нікодент» в той час, як їздив на інше лікування в м. Київ. Позивачка не узгоджувала з ним питання щодо придбання коштовних меблів для навчання сина. Необхідність проведення УЗД та МРТ легень, а також оплата їх вартості не підтверджені доказами, оскільки обстеження проводилось у Медичному центрі «Мрія», а касовий ордер виданий ТОВ «АЛМ «Поділля». Вважає одночасне придбання ноутбука і планшета для навчання безпідставним. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що він офіційно не працевлаштований, перебуває у скрутному матеріальному становищі, хворіє, здійснює догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю, та хворою тіткою, сплачує аліменти на користь позивачки у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу та на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з пунктами 2, 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установлено, що сторони є батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дитиною з інвалідністю та проживає з матір`ю.

Відповідно до виконавчого листа № 605/553/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішеннями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2019 (справа № 686/11739/19) та від 22.01.2021 (справа № 686/17585/20) з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28.01.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто додаткові витрати на дитину відповідно 18253,28 грн і 11864,23 грн.

Для ОСОБА_7 розроблена індивідуальна програма реабілітації дитини з інвалідністю № 352.

Відповідач участі у додаткових витратах на сина, що викликані хворобою, не бере.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані хворобою.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 10.01.2022 ОСОБА_7 поставлено діагноз спінальна м`язова атрофія 3 типу, аутосомно-рецесивний тип успадкування.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батька (матері), незалежно від сплати аліментів.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою.

Наявність таких додаткових витрат, з урахуванням положень статті 81 ЦПК України, має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Суд першої інстанції правильно установив, що витрати на обстеження і лікування дитини, придбання спеціальних меблів (письмового стола і стільця), ортопедичних виробів, бандажа-фіксатора при синдромі «висячої стопи», медичного обладнання (пульсоксиметра, термометра, електростимулятора), проїзд і проживання у м. Києві за місцезнаходженням лікувального закладу є додатковими витратами на дитину, оскільки пов`язані з її хворобою.

Разом з тим, суд першої інстанції припустився помилки при визначенні розміру додаткових витрат, які підлягають стягненню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача частину додаткових витрат, які вона фактично понесла. Такі витрати мають підтверджуватись належними та допустимими доказами (квитанції, чеки, накладні та інші платіжні документи).

На думку колегії суддів обґрунтовано суд стягнув витрати позивачки: на проїзд, проживання у м. Києві під час обстеження та лікування сина у періоди з 14.12.2020 по 18.12.2020, з 19.04.2021 по 23.04.2021, з 04.10.2021 по 08.10.2021, з 14.02.2022 по 18.02.2022 у ПП «Інститут проблем болю» у розмірі 9565,64 грн (проживання - 7800 грн, проїзд - 1765,64 грн), що підтверджується копіями довідок, квитків, рахунків, чеків, квитанцій, свідоцтв про реєстрацію ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_11 (а.с. 15, 16, 17-21, 23-34); на лікування у лікаря-ортодонта у ПП «Нікодент» у зв`язку з діагнозом протрузія верхньої щелепи зі звуженням, 2 клас по Енгельсу, а саме лікування змінним апаратом з гвинтом у сумі 3420 грн, що підтверджується копіями фіскальних чеків (а.с. 38, 40); придбання крісла з чохлом і стола письмового загальною вартістю 7700 грн (стіл - 3000 грн, стілець з чохлом 4700 грн), бандажа-фіксатора при синдромі «висячої стопи» вартістю 738 грн та ортопедичних виробів на суму 646 грн, що рекомендовано Індивідуальною програмою реабілітації дитини з інвалідністю та підтверджується копіями гарантійних талонів, товарного чека від 13.08.2021, фіскального чека (а.с. 41,42, 47-48, 53); на придбання медичного обладнання (пульсоксиметра, термометра, електростимулятора) на суму 3617 грн та масажних килимків на суму 280 грн, що підтверджується копією видаткової накладної і документа на переказ від 08.01.2021, фіскального чека (а.с. 46, 56); на отримання 04.08.2022 вакцини «Превенар», яка була рекомендована ОСОБА_7 відповідно до консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 10.01.2022, у сумі 276,51 злотих, що за курсом на день придбання складає 2194,66 грн (а.с. 14, 65-66); на медичні обстеження (УЗД легень і мультиспіральна комп`ютерна томографія грудної клітки) та у лікаря отоларинголога на суму 1770 грн, що були рекомендовані ОСОБА_7 відповідно до консультативного висновку Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 10.01.2022 та викликані станом здоров`я дитини (а.с. 14,43-45, 56); на придбання ліків на суму 6791,40 грн, які призначалися відповідно до виписок з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_7 та під час лікування у ПП «Інститут проблем болю» (а.с. 49-51, 52-57).

При цьому не можуть бути взяті до уваги нечитабельні фіскальні чеки, які унеможливлюють визначення лікарських препаратів і їх вартість.

Відповідно загальний розмір додаткових витрат ОСОБА_2 на дитину складає 36722,70 грн.

Апеляційна скарга не містить посилання на докази, які б спростовували зазначені вище додаткові витрати ОСОБА_2 на дитину.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду першої інстанції.

Проте витрати на проживання у м. Києві в період з 14.02.2022 по 18.02.2022 у розмірі 2800 грн не підтверджені належними і допустимими доказами і не підлягають стягненню. У матеріалах справи наявний лише рахунок на оплату (а.с. 36). Доказів на підтвердження здійснення цієї оплати та документів щодо особи, яка надавала житло в оренду, позивачка не надала.

Зі змісту частини наданих чеків на підтвердження витрат на лікування в лікаря-ортодонта на суму 5700 грн (а.с. 38-39) вбачається, що отримувачами коштів є ФОП ОСОБА_12 та ФОП ОСОБА_13 , але доказів проходження сином лікування у вказаних осіб ОСОБА_2 не надала.

Також не підтверджена доказами необхідність у зв`язку із станом здоров`я дитини придбання меблів (двох пеналів) на суму 7000 грн.

На думку колегії суддів витрати на придбання ноутбука, планшета, принтера та проходження дитиною дистанційного навчання на загальну суму 35366 грн (а.с. 60-64) не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, адже відсутні докази наявності у ОСОБА_7 здібностей в сфері ІТ-технологій і що ці витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення наведених витрат.

З урахуванням викладеного та рівності обов`язку батьків щодо утримання сина стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає частина додаткових витрат у сумі 18361,35 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції необхідно змінити і зменшити стягнуту з відповідача на користь позивачки суму додаткових витрат до 18361,35 грн.

В решті рішення потрібно залишити без змін.

На підставі частин 1 і 13 статті 141 ЦПК України зміні підлягає розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (41,57%).

Стягнута з ОСОБА_1 на користь держави сума судового збору підлягає зменшенню до 377,46 грн.

Документально підтверджені витрати відповідача по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 869,79 грн мають бути компенсовані йому за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2023 року змінити та зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму додаткових витрат на дитину ОСОБА_7 , що викликані хворобою, до 18361,35 грн (вісімнадцять тисяч триста шістдесят одна грн 35 коп.) та стягнуту на користь держави суму судового збору до 337,46 грн (триста тридцять сім грн 46 коп.).

В решті рішення залишити без змін.

Судовий збір у сумі 869,79 грн (вісімсот шістдесят дев`ять грн 79 коп.) компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта