Справа №:755/2985/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб», ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер», Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

у с т а н о в и в:

25.02.2020 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та витребування майна з чужого незаконного володіння, у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2094 від 09.11.2018 року вчинений ПН КМНО Рогач В.В.; витребувати від відповідачки ОСОБА_3 на користь позивачки квартиру АДРЕСА_1 .

Вимоги позовної заяви, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, мотивовано тим, що за договором купівлі-продажу від 26.10.2001 року позивачка стала співвласницею квартири АДРЕСА_1 . 07.11.2001 року вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. 28.03.2007 року між позивачкою та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» був укладений договір про іпотечний кредит №3.07031156, згідно якого, відповідно до протоколу від 09.06.2006 року №35, укладеного між кредитором та ІП «Драгон Капітал», надалі - організація, кредитор на умовах цього договору надає позичальнику який є працівником організації кредит в сумі 54400,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення до 26.03.2022 року. 28.03.2007 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та позивачкою був укладений іпотечний договір №3.07031156, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 . 17.09.2015 року на ім`я позивачки було оформлене свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . 01.01.2018 року на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщене повідомлення «Право вимоги за кредитним договором фізичної особи 3.07031156 від 28.03.2007 (із забезпеченням)». 30.03.2018 року відбувся електронний аукціон і переможцем «права вимоги за кредитним договором фізичної особи 3.07031156 від 28.03.2007 (забезпечення: 3-кімнатна квартира, загальною площею 82,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 )» стало ТОВ «Перший інвестиційний клуб». 24.04.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №215і. 02.01.2019 року приватним виконавцем винесено вимогу, з якої позивачка довідалась, що приватний нотаріусом Рогач В.В. був вчинений виконавчий напис №2094 від 09.11.2018 року. Перевіривши відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачка довідалась, що квартира вибула з її володіння і 11.06.2019 року право власності на квартиру зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №914 від 11.06.2019 року. Позивачка вказує, що не отримувала від ТОВ «Перший інвестиційний клуб» жодної письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. За наслідками вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на квартиру, відбулось примусове стягнення майна без згоди власника, незважаючи на заборону встановлену ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Спірне майно вибуло з власності позивачки поза її волею і вона ніколи не висловлювала бажання на відчуження квартири, отже відповідне майно було відчужене без волевиявлення законного власника. Позивачка заперечує отримання від ТОВ «ФК «Амбер» повідомлень про відступлення права вимоги та попередження про усунення порушень умов кредитного договору та не визнає підписання нею зворотних повідомлень про вручення поштової кореспонденції від вказаного товариства. Оскаржуваний виконавчий напис не був правовою підставою переходу права власності на спірну квартиру до ОСОБА_3 , при цьому позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню пов`язана із підставою виникнення та поданими доказами з віндикаційною вимогою, зокрема через договори відступлення прав вимоги, які укладались між банком та ТОВ «Перший інвестиційний клуб». Позивачка не була належним чином повідомлена про відступлення прав вимоги на користь ТОВ «Перший інвестиційний клуб» та на користь ТОВ «ФК «Амбер». За відсутності належного повідомлення про зміну кредитора, боржник має право не виконувати свого обов`язку до отримання доказів переходу таких прав, тому повідомлення ТОВ «ФК «Амбер» не мало під собою правових наслідків до моменту отримання боржником доказів переходу права вимоги від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «Перший інвестиційний клуб» та в послідуючому до ТОВ «ФК «Амбер» через несення ризику новим кредитором настання несприятливих наслідків у випадку неповідомлення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні. Таке неповідомлення боржника може свідчити про прострочення кредитора відповідно до приписів ст. 613 ЦК України. Позивачка наголошує на власному праві не виконувати кредитне зобов`язання до моменту закінчення прострочення кредитора у вигляді необхідності належного повідомлення із наданням доказів переходу прав до нового кредитора від банку до ТОВ «Перший інвестиційний клуб» і в подальшому до ТОВ «ФК «Амбер». До моменту початку ліквідації банку позивачка погасила прострочену заборгованість в розмірі 0,10 дол. США. Крім того, у договорах відступлення прав вимоги, що були укладені між банком та ТОВ «Перший інвестиційний клуб», відсутнє посилання на наявність простроченої заборгованості. Після початку процедури ліквідації банку, позивачка не мала можливості виконувати кредитні зобов`язання через закриття відділень банку та відкликання банківської ліцензії, тобто позивачка продовжила б належне виконання грошових зобов`язань на користь банку, проте не мала об`єктивної можливості для цього. На вимогу суду не надано доказів оплати ТОВ «ФК «Амбер» на користь ТОВ «Перший інвестиційний клуб» грошових коштів на виконання договору відступлення прав вимоги, натомість згідно умов цього договору, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору. За відсутності вказаної оплати, до ТОВ «ФК «Амбер» право вимоги за кредитним зобов`язання позивача не перейшло і відповідно товариство не мало правомочностей реалізувати майно шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, ТОВ «ФК «Амбер» здійснило звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності прострочення кредитора в зв`язку з неповідомленням боржника про зміну кредитора, за відсутності простроченої заборгованості, а отже відсутності порушення зобов`язання для звернення стягнення на предмет іпотеки, а також в порушення ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» та порушення мораторію на звернення стягнення на житлове приміщення, надане в якості забезпечення за кредитними зобов`язаннями громадянина України в іноземній валюті.

Ухвалою суду від 27.02.2020 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 28.02.2020 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою суду від 27.04.2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 24.06.2020 року замінено первісного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_3 та прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову.

Ухвалою суду від 21.08.2020 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 11.12.2020 року задоволене клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року задоволене клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року за клопотанням сторони позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «ФК «Амбер».

Ухвалою суду від 06.09.2021 року витребувано від ТОВ «Амбер» оригінали документів та зобов`язано ТОВ «Перший інвестиційний клуб» вчинити дії.

Ухвалою суду від 29.11.2021 року задоволено клопотання позивача про зобов`язання надати докази вчинення дій.

Ухвалою суду від 17.01.2022 року задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів.

Протокольною ухвалою суду від 29.09.2022 року відмолено у задоволенні клопотань сторони позивача про повторне витребування доказів та постановлено повторно направити ухвали суду на виконання.

Протокольними ухвалами суду від 21.03.2023 року долучено до матеріалів справи докази подані стороною позивача, витребувано у сторони відповідача ОСОБА_3 оригінали квитанцій про здійснені оплати за договором купівлі-продажу для огляду в судовому засіданні, перший поданий у справі відзив повернуто представнику в зв`язку із тим, що відповідачем у справі є ОСОБА_3 , а не ОСОБА_3 , другий відзив сторони ОСОБА_3 залишено без розгляду в зв`язку з відсутністю доказів направлення відзиву іншим учасникам справи, прийнято до розгляду відзив сторони відповідача ОСОБА_3 поданий 05.10.2022 року.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року заяву представника позивача про зміну підстав позову прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Зі змісту відзиву на позовну заяву сторони відповідача ОСОБА_3 вбачається, що відповідачка не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що у червні 2019 року приватним нотаріусом Малим О.С. був здійснений запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2019 року №914. Спірна квартира вибула із власності позивачки через неналежне виконання нею умов кредитного договору. При укладенні договору іпотеки позивачка погодилась із тим, що предмет іпотеки може бути реалізований відповідно до договору через невиконання позивачем його умов. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Виконавчий напис №2094 вчинений ПН Рогач В.В. 11.06.2019 року є таким, що підлягає виконанню та виданий з дотриманням вимог законодавства. Предмет іпотеки було реалізовано відповідно до договору через невиконання позивачем його умов. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної квартири і виконала всі умови договору купівлі-продажу майна, оплативши його вартість. ОСОБА_3 є законним володільцем квартири та добросовісним набувачем. Позивачем не надано достатніх доказів, які б вказували, що предмет іпотеки вибув з її володіння поза її волею. У своїх письмових запереченнях на заяву про зміну підстав позову представник відповідача зазначив, що згідно практики Верховного Суду, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Позивач стверджує, що не отримував повідомлень від ТОВ «ФК «Амбер», однак такі посилання не доведені і ґрунтуються на припущеннях. Посилання позивача на відсутність у ТОВ «ФК «Амбер» правомочностей на відчуження квартири не співвідносяться із його позовними вимогами, а суд не може виходити за межі позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та з підстав зазначених у заяві про зміну підстав позову, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що договори кредиту та іпотеки були укладені позивачкою з ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк», який в подальшому став ПАТ «Платинум Банк». В процесі ліквідації банку, банк продав право вимоги за договорами укладеними з позивачкою ТОВ «Перший інвестиційний клуб» і відбулось укладення відповідних договорів відступлення прав вимоги. В подальшому ТОВ «Перший інвестиційний клуб» вчинив оспорюваний виконавчий напис, який у наступному був відкликаний товариством, але він був. Далі ТОВ «Перший інвестиційний клуб» уклав з ТОВ «ФК «Амбер» договори відступлення за договорами кредиту та іпотеки, які позивачка укладала з банком. ТОВ «ФК «Амбер» за процедурою позасудового врегулювання спору зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки і відчужило спірну квартиру за договором купівлі-продажу відповідачці ОСОБА_3 . Представник вказує, що при вчиненні спірного виконавчого напису порушені вимоги законодавства, оскільки не дотриманий порядок повідомлення боржника, відсутня ознака безспірності суми звернення та виконавчий напис вчинений щодо кредитного договору, який не був оформлений нотаріально. Майно має бути витребуване у останнього власника на підставі положень ст.ст. 387, 388 ЦПК України, оскільки вибуло з власності позивачки поза її волею. Представник вказує, що на час відчуження банком права вимоги ТОВ «Перший інвестиційний клуб» заборгованості по договору кредиту не було і не відомо з яких причин з`явилась заборгованість у ТОВ «Перший інвестиційний клуб». Ні банк, ні ТОВ «Перший інвестиційний клуб» не повідомили позивачку про зміну кредитора. ТОВ «ФК «Амбер» не надали на вимогу суду оригіналів повідомлення боржника про зміну кредитора та про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому позивачка відповідних повідомлень не підписувала та їх не отримувала, ці повідомлення підписані від імені позивачки, але не нею і оскільки оригіналів не надано судової експертизи провести не можна. У даному випадку відбулось прострочення кредитора, а позивачка мала право не виконувати свої обов`язки на користь нового кредитора до отримання доказів відступлення прав вимоги. Порушення договору кредиту з боку позивачки не було, а тому у ТОВ «ФК «Амбер» були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки і відповідно товариство не мало право відчужувати квартиру на користь ОСОБА_3 . Оскільки ТОВ «ФК «Амбер» не надано оригіналів повідомлень у відповідності до ст. 95 ЦПК України копії доказів не можуть братись до уваги. На вимогу суду не надано доказів оплати договору відступлення прав вимоги, який був укладений між ТОВ «Перший інвестиційний клуб» та ТОВ «ФК «Амбер», відтак з огляду на умови договору, право вимоги до ТОВ «ФК «Амбер» не перейшло. Щодо оплати ОСОБА_3 договору купівлі-продажу, представник вказує, що у квитанції за жовтень 2019 року вказане прізвище « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_6 ». За кредитним договором була відсутня прострочена заборгованість, тому не можна було звертати стягнення на майно. Позивачка не повідомлялась про зміну кредитора і жодних повідомлень не отримувала. Крім того, у даному випадку порушені вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги своєї позовної заяви, просить позов задовольнити і додатково пояснила суду, що в неї відібрали її майно і повідомили про це лише дзвінком, коли вже відбулась продаж квартири відповідачці ОСОБА_3 . Позивачка зазначає, що показувала ОСОБА_3 скільки вона вже сплатила по кредиту. На питання суду позивачка зазначила, що після початку ліквідації банку, вона не сплачувала чергових платежів по договору кредиту та чекала коли з`явиться новий кредитор. Позивачка стверджує, що не підписувала жодних повідомлень від ТОВ «ФК «Амбер», а також не розуміє чому такою малою була оцінка її квартири.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на заяву про зміну підстав позову, просить відмовити у задоволенні позову та додатково пояснив суду, що вимоги є безпідставними і не ґрунтуються на нормах закону. Стороною позивача не вказано у зв`язку із чим спірний виконавчий напис нотаріуса є незаконним. У нотаріуса наявні докази повідомлення і отриманні позивачкою повідомлень про зміну кредитора та про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачем заявлено віндикаційну вимогу, яка жодним чином не стосується спірного виконавчого напису нотаріуса. Також представник зазначає, що питання продажу активів банку на користь ТОВ «Перший інвестиційний клуб» є загальнодоступною інформацією на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у матеріалах справи наявні клопотання ПН ОСОБА_7 та представника ПАТ «Платинум Банк» про розгляд справи без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки та представника відповідачки ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.10.2001 року та реєстраційного посвідчення від 07.11.2001 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у рівних долях набули у власність квартиру АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 17-19).

28.03.2007 року ОСОБА_8 уклала з ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» договір іпотечного кредиту №3.07031156 на суму 54400,00 дол. США з щомісячним погашення боргу в розмірі 743,00 дол. США (Т. 1, а.с. 20-24).

Також 28.03.2007 року ОСОБА_8 діючи від власного імені, та від імені ОСОБА_9 на підставі довіреності, уклала з ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» іпотечний договір №3.07031156 предметом якого стала квартира АДРЕСА_1 (Т. 1, а.с. 25-26).

Згідно ст. 3 вказаного договору, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов`язків, передбачених цим або кредитним договором, негайно з моменту такого невиконання або неналежного виконання з урахуванням умов п. 4.5. кредитного договору. Звернення стягнення з іпотекодавця здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, шляхом, зокрема: прийняття предмета іпотеки у власність, в порядку визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». При цьому, це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекоджержателя.

29.03.2008 року ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу (Т. 1, а.с. 16).

17.09.2015 року позивачка набула у власність 1/2 частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом у зв`язку зі смертю ОСОБА_9 , що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (Т. 1, а.с. 27-29).

У зв`язку з ліквідацією ПАТ «Платинум Банк» 30.03.2018 року відбувся електронний аукціон з продажу права вимоги за кредитним договором фізичної особи №3.07031156 від 28.03.2007 (забезпечення: кв. АДРЕСА_1 ), переможцем якого стало ТОВ «Перший інвестиційний клуб» (Т. 1, а.с. 30-34).

24.04.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» укладений договір №215К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-02-12-000279-a від 30.03.2018 року. Згідно Додатку №1 до вказаного договору: сума заборгованості за основним зобов`язанням на день підписання договору становить 38962,50 дол. США; сума заборгованості за нарахованими процентами на день підписання договору становить 18614,51 дол. США; загальна сума заборгованості на день підписання договору становить 57577,01 дол. США (Т. 3, а.с. 35-37).

24.04.2018 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» також був укладений нотаріально посвідчений договір №215і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за яким, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) банком відступлене новому кредитору право вимоги до іпотекодавців (Т. 1, а.с. 37-38).

Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2018 року ПН ОСОБА_11 на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року, №1172 вчинив виконавчий напис про звернення стягнення на спірну квартиру. У якому вказав, що зазначене майно було передане ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» в іпотеку на підставі Іпотечного договору №3.07031156 від 28.03.2007 року в забезпечення виконання договору про іпотечний кредит №3.07031156 від 28.03.2007 року. Відповідно до договору №215і про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 24.04.2018 року укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» право вимоги, щодо погашення кредиту (з урахуванням заборгованості за основним зобов`язанням та заборгованості за нарахованими відсотками) перейшло до ТОВ «Перший інвестиційний клуб», далі іменованого - стягувач. Сума боргу перед стягувачем становить 1504231,28 грн. (з урахуванням заборгованості за основним зобов`язанням та заборгованості за нарахованими відсотками), строк повернення якого 26.03.2022 року. За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги ТОВ «Перший інвестиційний клуб» в сумі 1504231,28 грн. (з урахуванням заборгованості за основним зобов`язанням та заборгованості за нарахованими відсотками).

За змістом витребуваних судом копій матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення спірного виконавчого напису, у цих матеріалах наявні: заява представника ТОВ «Перший інвестиційний клуб» на ім`я нотаріуса з проханням звернути стягнення на іпотечне майно, довіреність та копія паспорту і РНОКПП представника товариства; Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна із якої вбачається, що станом на 09.11.2018 року спірна квартира належала позивачці, а іпотекодержателем цього нерухомого майна було ТОВ «Перший інвестиційний клуб»; інформаційні довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів; скорочений витяг з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності); копія нотаріально посвідченого іпотечного договору №3.07031156 від 28.03.2007 року, укладеного між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та позивачкою; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_9 (Т. 2, а.с. 196-224).

Відповідно до наявної в матеріалах справи вимоги виконавця у ВП №57817048, на примусовому виконанні приватного виконавця Телявського А.М. перебував виконавчий напис №2094 вчинений 09.11.2018 року ПН КМНО Рогач В.В. щодо звернення стягнення на спірну квартиру, яка належала позивачці і виконавець вимагав аби боржниця була присутньою 08.01.2019 за адресою знаходження іпотечного майна та надала доступ до приміщення квартири для проведення виконавчих дій з опису та арешту (Т. 1, а.с. 39-40).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2019 року зазначений виконавчий напис нотаріуса був повернутий приватним виконавцем Телявським А.М. стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто за письмовою заявою стягувача про повернення виконавчого документу (Т. 3, з.б.а.с. 33).

29.01.2019 року між ТОВ «Перший інвестиційний клуб» та ТОВ «ФК «Амбер» укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за яким відступається право вимоги по договору про іпотечний кредит №3.07031156 від 28.03.2007 року, укладеному між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та позивачкою. Розмір заборгованості боржника, що відступається, станом на 29.01.2019 року становить 1504231,28 грн. (Т. 3, а.с. 43-45).

29.01.2019 року між ТОВ «Перший інвестиційний клуб» та ТОВ «ФК «Амбер» укладений нотаріально посвідчений договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором щодо іпотечного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 (Т. 3, а.с. 46-48).

За змістом Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, станом на 24.04.2018 року, іпотекодержателем спірної квартири та особою в інтересах якої встановлене обтяження було ТОВ «Перший інвестиційний клуб» (Т. 3, а.с. 40-42).

За змістом Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, станом на 29.01.2019 року, іпотекодержателем спірної квартири та особою в інтересах якої встановлене обтяження було ТОВ «ФК «Амбер» (Т. 3, а.с. 49-50).

Відповідно до копії повідомлення ТОВ «ФК «Амбер» №0014 від 01.02.2019 року на ім`я позивачки за адресою: АДРЕСА_3 , товариство повідомляє про набуття прав грошової вимоги по договору про іпотечний кредит №3.07031156 від 28.03.2007 року та по іпотечному договору №3.07031156 від 28.03.2007 року. Товариство зазначило, що починаючи з 29.01.2019 року всі зобов`язання за вказаними в цьому повідомленні договорами підлягають виконанню новому кредитору. Також товариство у цьому повідомленні вказало власні реквізити для сплати коштів (Т. 3, а.с. 51).

В матеріалах справи наявні копії опису вкладення по зазначеному повідомленню зі штампом Укрпошти від 01.02.2019 року, накладної та фіскального чеку, які також датовані 01.02.2019 року. Номер поштового відправлення 356 (Т. 3, а.с. 52).

Відповідно до копії вимоги-повідомлення ТОВ «ФК «Амбер» №0017 від 05.02.2019 року про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору на ім`я позивачки за адресою: АДРЕСА_3 , товариство вказало, що загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 1504231,28 грн. та попередило, що має право задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або продажу предмету іпотеки від свого імені іншій особі, а саме: квартири АДРЕСА_1 , відповідно до ст.ст. 37, 38 ЗУ «Про іпотеку». Товариство зазначило, що приймаючи до уваги невиконання позивачкою належним чином своїх грошових зобов`язань та існування вказаної заборгованості, кредитор вимагає виконати зобов`язання повернувши кошти в сумі 1504231,28 грн. у 30-денний строк з моменту отримання вимоги-повідомлення. У цьому повідомленні товариство також попередило про можливе задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки або продажу предмету іпотеки від свого імені іншій особі, у разі невиконання вимоги. В додатках до повідомлення значяться договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань від 29.01.2019 року та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 29.01.2019 року, №162 (Т. 3, а.с. 53).

В матеріалах справи наявні копії опису вкладення по зазначеному повідомленню-вимозі з додатками у вигляді вказаних договорів відступлення прав вимоги зі штампом Укрпошти від 05.02.2019 року, накладної та фіскального чеку, які також датовані 05.02.2019 року. Номер поштового відправлення 174 (Т. 3, а.с. 54).

На аркуші справі №55 у Томі №3 містяться копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення згідно яких поштове відправлення 356 отримане 03.02.2019 року (штамп Укрпошти - 05.02.2019 року), а поштове відправлення 174 отримане 06.02.2019 року (штамп Укрпошти - 07.02.2019 року).

Також на вказаних копіях рекомендованих повідомлень містяться підписи, прізвище і ініціали позивачки (при цьому позивачка категорично заперечує отримання відповідних повідомлень та підписання зворотних повідомлень про вручення поштової кореспонденції), а також підписи працівника відділення поштового зв`язку.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2019 року (Т. 3, а.с. 56-57), 13.03.2019 року за ТОВ «ФК «Амбер» зареєстроване право власності на кв. АДРЕСА_1 по частині на підставі:

- Повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 06.02.2019, видавник: УКРПОШТА; Поштове повідомлення, серія та номер: 174, виданий 05.02.2019, видавник: УКРПОШТА; Вимога щодо виконання зобов`язань, серія та номер: 0017, виданий 05.02.2019, видавник: ТОВ «ФК «Амбер»; Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер: 215К, виданий 24.04.2018, видавник: ПАТ «Платинум Банк»/ ТОВ «Перший інвестиційний клуб»; Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер: 523, виданий 24.04.2018, видавник: ПН КМНО Лісіціна Я.Б.; Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, серія та номер: 162, виданий 29.01.2019; видавник: ПН КМНО Малий О.С.; Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, серія та номер: б/н, виданий 29.01.2019, видавник: ТОВ «ФК «Амбер»/ТОВ «Перший інвестиційний клуб»; Іпотечний договір №3.07031156, серія та номер:995, виданий 28.03.2007, видавник: ПН КМНО Малиновська О.Ю.;

- Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер: 215К, виданий 24.04.2018, видавник: ПАТ «Платинум Банк»/ТОВ «Перший інвестиційний клуб»; Договір №215і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер: 523, виданий 24.04.2018, видавник: ПН КМНО Лісіціна Я.Б.; Вимога про виконання зобов`язань, серія та номер: 0017, виданий 05.02.2019, видавник: ТОВ «ФК «Амбер»; Повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 06.02.2019, видавник: УКРПОШТА; Поштове повідомлення Укрпошта, серія та номер: 174, виданий 05.02.2019, видавник: УКРПОШТА; Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, серія та номер: 162, виданий 29.01.2019; видавник: ПН КМНО Малий О.С.; Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, серія та номер: б/н, виданий 29.01.2019, видавник: ТОВ «ФК «Амбер»/ТОВ «Перший інвестиційний клуб»; Іпотечний договір №3.07031156, серія та номер: 995, виданий 28.03.2007, видавник: ПН КМНО Малиновська О.Ю.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 03.06.2019 року, у спірній квартирі жодна особа зареєстрована не була (Т. 3, а.с. 59).

11.06.2019 року ТОВ «ФК «Амбер» за договором купівлі продажу квартири АДРЕСА_4 , відчужило квартиру АДРЕСА_1 на користь відповідачки ОСОБА_3 за ціною 1494712,70 грн. (Т. 3, а.с. 2-3).

За змістом наявних в матеріалах справи документів, посвічуючи зазначений договір купівлі-продажу приватний нотаріус:

- отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (кв. АДРЕСА_1 ) від 11.06.2019 року (Т. 3, а.с. 62-63, 69-76);

- отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ «ФК «Амбер» від 11.06.2019 року (Т. 3, а.с. 64-68);

- отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_3 (Т. 3, а.с. 77-78);

- згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 11.06.2019 року, ані покупець, ані продавець у вказаному реєстрі не значяться (Т. 3, а.с. 79-81);

- згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (податкові застави) від 11.06.2019 року, ОСОБА_3 у зазначеному реєстрі не значиться (Т. 3, а.с. 82);

- згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (податкові застави) від 11.06.2019 року, ТОВ «ФК «Амбер» у зазначеному реєстрі не значиться (Т. 3, а.с. 83).

11.06.2019 року право власності на кв. АДРЕСА_1 зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2019 року, №914 (Т. 1, а.с. 46).

Відповідно до наявних в матеріалах справи банківських квитанцій, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, у період з жовтня 2019 року по жовтень 2021 року по договору купівлі-продажу квартири від 11.06.2019 року, укладеному між ТОВ «ФК «Амбер» та ОСОБА_3 , здійснено оплати на загальну суму 1494712,70 грн., що відповідає ціні договору купівлі-продажу (Т. 4, а.с. 101-121).

За змістом листа ТОВ «Перший інвестиційний клуб» від 12.10.2021 року, товариство на ухвалу суду про витребування доказів повідомило, що у розпорядженні товариства відсутні витребувані судом докази, оскільки повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги від ПАТ «Платинум Банк» до ТОВ «Перший інвестиційний клуб» було передано новому кредитору - ТОВ «ФК «Амбер». Щодо повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги від ТОВ «Перший інвестиційний клуб» до ТОВ «ФК «Амбер», то внутрішнім порядком компанії не передбачено збереження таких повідомлень (Т. 3, а.с. 194).

За змістом повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2021 року на ухвалу суду про зобов`язання надати докази вчинення дій, у Фонду відсутні витребувані документи, оскільки документи ПАТ «Платинум Банк» передані на зберігання на Національного банку України (Т. 4, а.с. 4-5).

За змістом листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.10.2022 року на ухвалу суду про витребування доказів, у Фонду відсутні витребувані докази, оскільки документи ПАТ «Платинум Банк» передані на зберігання на Національного банку України. За даними Єдиної операційно-інформаційної системи ПАТ «Платинум Банк» Фонд надав в електронному вигляді меморіальний ордер від 20.04.2018 по рахунку № НОМЕР_1 (980), на який надійшли кошти у сумі 454200,00 грн. з наступним призначенням платежу: «за лот F65GL12311 з-но протоколу UA-EA-2018-02-12-000279-a від 30.03.18 без ПДВ». В рамках виконання даного договору були укладені договори про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №№215К, 215і від 24.04.2018 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб». Також Фонд зазначив, що платіжне доручення з відміткою обслуговуючого банку про його виконання надається виключно платнику (Т. 4, а.с. 183-187).

Відповідно до листа Національного Банку України від 11.01.2023 року на ім`я позивачки, Банк надає завірену належним чином копію листа ПАТ «Платинум Банк» від 24.04.2018 року №10/3528-Л, адресованого ОСОБА_1 у якому Банк повідомляє про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за укладеними 28.03.2007 з Банком договорами про іпотечний кредит та договором іпотеки новому кредитору - ТОВ «Перший інвестиційний клуб». Національний Банк також зазначив, що журнали реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції за 2018 рік в описах архівних справ банку не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку не передавалися, тому підтвердити інформацію щодо направлення/отримання вищезазначеного листа немає можливості (Т. 4, а.с. 221-222).

У додатку до листа Національного банку України наявне повідомлення №10/3528-Л від 24.04.2018 року за підписами представників ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Перший інвестиційний клуб» на ім`я позивачки про відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит та додатковими договорами і іпотечним договором (Т. 4, а.с. 222).

Обґрунтовуючи свої посилання на те, що позивачка не мала поточної заборгованості на час початку ліквідації банку остання надала суду:

- копію оголошення з сайту ФГВФО про те, що термін здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Платинум Банк» становив період 11.01.2017 - 23.02.2017, а дата початку ліквідації банку - 24.02.2017 (Т. 5, а.с. 50);

- копію листа ПАТ «Платинум Банк» на ім`я позивачки, без дати, згідно якого позивачкою не виконуються умови кредитного договору та станом на 19.01.2017 року сума простроченої заборгованості за кредитним договором становить 0,10 дол. В зв`язку з наведеним банк запропонував позивачці у 10-денний термін з моменту отримання повідомлення погасити прострочену заборгованість за кредитним договором та нараховані штрафні санкції (Т. 5, а.с. 51);

- копію банківської квитанції від 26.01.2017 року згідно якої позивачка сплатила 1 дол. США (еквівалент 27,21 грн.) з призначенням платежу: поповнення валютного поточного рахунку ОСОБА_1 (Т. 5, а.с. 52).

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторона позивача стверджує, що заборгованість за кредитним договором була відсутня, тобто не було порушення умов договору кредиту, а тому кредитор не мав права звертати стягнення на заставне майно.

Поряд із цим, такі посилання є неспроможними.

Як вбачається з матеріалів справи та слідує з пояснень позивачки, прострочена заборгованість за кредитним договором була відсутня станом на час початку ліквідації ПАТ «Платинум Банк», а після початку ліквідації банку позивачка чергових платежів на погашення кредиту не здійснювала, пояснюючи це об`єктивною неможливістю проведення платежів в зв`язку з ліквідацією банку та закриттям його відділень. Як зазначила позивачка, вона чекала появи нового кредитора.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У кредитному договорі, який був укладений позивачкою з ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» чітко визначено суму кредиту (54400,00 дол. США), а також те, що платежі з погашення суми та процентів кредиту здійснюються у вигляді щомісячного ануітентного (рівномірного) платежу. Сума щомісячного ануітентного платежу, що включає в себе частину суми кредиту та нарахованих за місяць процентів становить 743,00 дол. США і списується з поточного рахунку позичальника щомісячно 26 числа.

Отже, позивачка цілком розуміла, які суми та до якої дати щомісячно мають бути наявні на її поточному рахунку для списання банком.

Суд не приймає до уваги посилання сторони позивача, що позичальниця не мала можливості виконувати свої грошові зобов`язання на користь банку через його ліквідацію.

Будь який кредит підлягає поверненню, незалежно від обставин у яких знаходиться позичальник та фінансова установа.

Умови кредиту, які прописані у договорі мають бути виконані, навіть, якщо Банк знаходиться у процесі ліквідації. Ця вимога врегульована ст. 1054 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо в банку запроваджено процедуру тимчасової адміністрації, позичальник здійснює платежі для погашення на реквізити банку, вказані у кредитному договорі (додатково можна письмово звернутися в банк, щоб підтвердити актуальність таких реквізитів).

У випадку відкликання банківської ліцензії на початку процедури ліквідації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відкриває накопичувальний рахунок в Національному банку України, на який позичальнику необхідно в подальшому сплачувати кошти за кредитним договором.

Відомості про ліквідацію банку та реквізити накопичувального рахунку розміщуються на офіційних сайтах банку та Фонду.

Отже, якщо кредитором виступає банк стосовно якого почато ліквідаційну процедуру - обов`язки позичальника за кредитним договором залишаються дійсними, а заставне майно банка зберігає свій статус до моменту повного виконання зобов`язань за договором.

Позичальник має можливість погашати кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів через установи інших діючих банків або шляхом внесення готівки у касу діючого (працюючого) відділення неплатоспроможного банку.

Таким чином, позивачка на власний розсуд та зі своєї внутрішньої волі перестала погашати кредит після початку ліквідації ПАТ «Платинум Банк». Крім того, позивачка керуючись засадами цивільного законодавства, передбаченими ст. 3 ЦК України (справедливості, добросовісності та розумності) не була позбавлена можливості виконувати свій обов`язок шляхом внесення належних з неї кредиторові грошей у депозит нотаріуса, відповідно до положень ст. 537 ЦК України.

Поскільки останній платіж за кредитним договором в сумі 01,00 дол. США позивачка здійснила у січні 2017 року, станом на час проведення електронного аукціону 30.03.2018 року, переможцем якого стало ТОВ «Перший інвестиційний клуб», період прострочення чергових платежів становив вже більше року, а тому безпідставними є посилання позивачки на відсутність у неї заборгованості за договором кредиту.

При цьому, ураховуючи положення ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, а також у такій ситуації кредитор набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки і порядку, встановленому законом, в разі невиконання вимоги про повернення всієї суми позики та сплати процентів.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

За положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи та наявних у ній доказів вбачається, що ТОВ «Перший інвестиційний клуб» набув права вимоги за договором кредиту та іпотечним договором, які були укладені позивачкою із банком, внаслідок перемоги у електронному аукціоні та укладення договорів про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №№215К, 215і від 24.04.2018 року.

В подальшому ТОВ «Перший інвестиційний клуб» відступило своє право вимоги за відповідними договорами кредиту та іпотеки ТОВ «ФК «Амбер» згідно договорів від 29.01.2019 року про відступлення права вимоги грошових зобов`язань та про відступлення прав вимоги за іпотечним договором.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони позивача про те, що ТОВ «ФК «Амбер» не набуло права вимоги за відсутності доказів здійснення оплати на користь ТОВ «Перший інвестиційний клуб» по договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що за змістом Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження станом на 29.01.2019 року, іпотекодержателем спірної квартири та особою в інтересах якої встановлене обтяження значилося ТОВ «ФК «Амбер», що вказує на реальність переходу прав вимоги від ТОВ «Перший інвестиційний клуб» до ТОВ «ФК «Амбер».

Згідно ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Крім того, ТОВ «Перший інвестиційний клуб», як сторона відповідних договорів відступлення прав вимоги, яка саме відступала свої права за плату, двічі у своїх листах на адресу суду від 12.10.2021 року та від 14.12.2021 року повідомляло, що повідомлення про відступлення права вимоги від банку до товариства передано новому кредитору - ТОВ «ФК «Амбер», а збереження повідомлення про відступлення прав вимоги від товариства до ТОВ «ФК «Амбер» внутрішнім порядком компанії не передбачено.

Наведене вказує, що попередній кредитор в повному обсязі визнає та не заперечує дійсного перехову прав вимоги від ТОВ «Перший інвестиційний клуб» до ТОВ «ФК «Амбер».

Стосовно посилань сторони позивача про неповідомлення позичальника про зміну кредитора з ПАТ «Платинум Банк» на ТОВ «Перший інвестиційний клуб», слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 516 ЦК України передбачено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Зміст наведених норм закону вказує на те, що боржник має у будь-якому разі виконувати свій обов`язок на користь первісного кредитора, якщо йому не відомо про зміну кредитора у зобов`язанні, або ж виконувати обов`язок перед новим кредитором, але в жодному разі закон не допускає можливості не виконання боржником своїх обов`язків взагалі. Боржник має право лише не виконувати обов`язки на користь нового кредитора до отримання доказів переходу прав у зобов`язанні, натомість у такій ситуації має продовжувати виконання обов`язків на користь первісного кредитора.

У даній справі судом встановлено, що позивачка після початку процедури ліквідації ПАТ «Платинум Банк» не виконувала своїх кредитних зобов`язань на користь банку, що і призвело до виникнення заборгованості, яка була відступлена банком на користь ТОВ «Перший інвестиційний клуб», який в подальшому відступив заборгованість ТОВ «ФК «Амбер» і розмір цієї заборгованості не збільшувався з початку першого відступлення прав вимоги та складався з суми основного зобов`язання і нарахованих відсотків.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За змістом ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості.

Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (тут і надалі в редакції чинній на час звернення стягнення на предмет іпотеки), у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ст. 12 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі).

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Також нормою ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (як в редакції на час звернення стягнення, так і на теперішній час) визначено, що рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Право оскарження рішення державного реєстратора/нотаріуса про державну реєстрацію права власності випливає також з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема ст. 26 зазначеного закону.

Поряд із цим, позивач не заявляючи вимог про визнання незаконним/протиправним та скасування рішення державного реєстратора - нотаріуса про реєстрацію права власності на спірну квартиру в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» за ТОВ «ФК «Амбер», вимагає витребування майна у останнього власника.

Обґрунтовуючи незаконність набуття ТОВ «ФК Амбер» права власності на квартиру сторона позивача, зокрема, посилається на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до норм зазначеного закону (в редакції на час звернення стягнення на предмет іпотеки), протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поряд із цим, позивачкою жодними доказами не доведено, що кв. АДРЕСА_1 станом на час звернення на неї стягнення іпотекодежателем використовувалась нею як місце постійного проживання і що у позивачки у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Стосовно посилань сторони позивача про неотримання від ТОВ «ФК «Амбер» повідомлень про відступлення прав вимоги та повідомлення-вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань і не підписання позивачкою зворотних повідомлень про вручення поштової кореспонденції, в контексті не надання суду оригіналів відповідних доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

По-перше, суд знов зазначає, що неотримання боржником повідомлення про зміну кредитора, не звільняє позичальника від обов`язку виконання грошового зобов`язання на користь первісного кредитора, натомість позивачка з часу початку ліквідації банку не виконувала боргове зобов`язання взагалі, на користь будь-якого кредитора.

Слід звернути увагу на викладення другого речення ч. 6 ст. 95 ЦПК України. Його зміст свідчить про те, що копії доказів не беруться до уваги якщо наявний сумнів у відповідності копії доказу оригіналу, тобто, якщо оригінал може відрізняється від копії. Поряд із цим, позивачка наполягає, що не отримувала і не підписувала повідомлення, то ж у чому може бути відмінність копії від оригіналу не підтверджено.

Звернувшись із клопотанням про витребування оригіналів доказів від ТОВ «ФК «Амбер» сторона позивача зазначала, що ставить під сумнів достовірність документів з тієї причини, що позивачка жодних листів від ТОВ «ФК «Амбер» не отримувала і підпис у документах від її імені зроблений не нею, натомість озвучення питань щодо неможливості проведення судової експертизи виникли з боку представника позивача лише в його промові на стадії судового розгляду по суті. Попередньо жодних клопотань про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи до суду від сторони позивача не надходило.

Суд також ураховує, що ТОВ «ФК «Амбер» не подавав відповідні копії доказів суду, а вони надійшли до суду на виконання ухвали про витребування доказів від приватного нотаріуса, який посвідчував договір купівлі-продажу квартири, укладений між ТОВ «ФК «Амбер» та ОСОБА_3 .

На питання суду представник позивача зазначив, що не має можливості підтвердити ненадходження на адресу позивачки відповідної кореспонденції, оскільки інформація зберігається на Укрпошті 6 місяців, при цьому стороною позивача суду не надано доказів звернення до ПАТ «Укрпошта» та отримання відповіді про неможливість надати інформацію, адже мова йде про поштову кореспонденцію, яка направлялась цінними листами.

Крім того, відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року (в редакції станом на час звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

Вказане свідчить, що під час державної реєстрації права власності на предмет іпотеки на час реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Амбер», державному реєстратору/нотаріусу дозволялось подавати письмової вимоги про усунення порушень в копії, а документ, що підтверджує наявність факту завершення строку виконання вимоги лише в оригіналі.

Отже, відсутні підстави для обґрунтованого висновку про те, що ТОВ «ФК «Амбер» має оригінали документів, про витребування яких прохала сторона позивача, натомість із клопотанням про витребування оригіналів поштових повідомлень від державного реєстратора - приватного нотаріуса, який 13.03.2019 року здійснював реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ «ФК «Амбер», сторона позивача до суду не зверталась.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні вимоги позивача щодо витребування на його користь нерухомого майна, суд також ураховує, що за матеріалами справи та проведеним судовим розглядом вбачається, що позивачка фактично оспорює законність звернення стягнення на іпотечне майно, що було проведене ТОВ «ФК Амбер», та відповідно законність набуття цим товариством права власності на іпотечне майно.

Поряд із цим, ТОВ «ФК «Амбер» не є відповідачем у справі, жодних вимог до нього не заявлено і позивачем не заявлено вимог про визнання незаконним/протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 13.03.2019 року, яке є підтвердженням факту набуття права власності у ТОВ «ФК «Амбер». При цьому, за позицією сторони позивача, саме при здійсненні державної реєстрації права власності на квартиру на підставі рішення державного реєстратора (нотаріуса) за іпотекодержателем в позасудовому порядку, відбулось порушення прав позивача.

У цій справі судом також встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є добросовісним набувачем квартири.

Висновок про неможливість витребування нерухомого майна міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 року по справі №755/2957/20.

Відповідно до частини першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності із застосуванням передбачених законодавством заходів. Регулювання, наведене в Главі 29 ЦК України, передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності, як витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) й усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження майном (негаторний позов).

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.

Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

Разом з тим стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала права на це майно, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18)).

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19).

Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункти 7.15, 7.16).

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар (див. пункт 6.53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21)).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Національним законодавством України передбачено зокрема такі гарантії дотримання «права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану (стаття 41 Конституції України).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20), розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо.

ОСОБА_3 набуваючи у власність спірну квартиру за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу 11 червня 2019 року, придбала її за відплатним договором за ціною 1494712,70 грн., розмір якої не може вказувати на формальність укладення договору, будь-яких зв`язків. відносин або дружніх стосунків між продавцем та покупцем судом не встановлено, квартира придбана у продавця який на час відчуження мав на неї право власності, а наявність обтяжень була перевірена нотаріусом. Відтак відповідачка ОСОБА_3 є добросовісним набувачем і протилежного стороною позивача не доведено та не вбачається з матеріалів справи. Зазначення у одній з квитанції невірного прізвища відповідачки « ОСОБА_5 », та сплата вартості квартири іншою особою від імені відповідачки не має жодного правового значення, оскільки основним у цьому питанні є призначення платежу по договору купівлі-продажу нерухомості.

Стосовно вимог позивача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення такої вимоги, ураховуючи наступне.

Відповідно до Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (редакція на час вчинення спірного виконавчого напису):

1.1. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

1.2. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

1.3. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

2.3. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

3.1. Нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

3.2. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

3.5. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Спірний виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки був вчинений на користь іпотекодержателя ТОВ «Перший інвестиційний клуб».

Отримавши виконавчий напис нотаріуса, ТОВ «Перший інвестиційний клуб» звернуло його до виконання і приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження №57817048, але в подальшому спірний виконавчий напис був повернутий стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто за письмовою заявою стягувача про повернення виконавчого документу.

Надалі ТОВ «Перший інвестиційний клуб» відступило право своєї вимоги за основним зобов`язанням та іпотечним договором ТОВ «ФК «Амбер».

У свою чергу новий кредитор ТОВ «ФК «Амбер» вирішило звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на іпотечне майно.

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим.

Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.

Ураховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні вимоги позивача про витребування на її користь нерухомого майна, спірний виконавчий напис жодних прав та інтересів позивача не стосується та їх не порушує.

Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не призведе до відновлення або захисту будь-яких прав позивачки, відтак обраний стороною позивача спосіб захисту у даній ситуації не є ефективним, а тому відповідні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 158, 258, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 321, 328, 330, 346, 387, 388, 512, 513, 514, 516, 517, 518, 526, 530, 537, 546, 572, 575, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законами України «Про іпотеку», «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб», ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер», Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Застосовані ухвалою суду від 25.08.2020 року заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належну ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С., реєстраційний номер 914, квартиру АДРЕСА_1 - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 27.10.2023 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший інвестиційний клуб» (м. Київ, вул. Ярославська, 56а, кім. 3, );

Відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович (м. Київ, пр-т. Героїв Сталінграда, 6, корп. 8, оф. 1);

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович ( АДРЕСА_6 );

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер» (м. Київ, вул. Чигоріна, 49, приміщ. 82, оф. 10, );

Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» (м. Київ, вул. Амосова, 12, ).

Суддя -