Справа № 355/575/20
Провадження № 2/355/8/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

секретаря судового засідання Ющенко Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , -

ВСТАНОВИВ:

13.05.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів ОСОБА_4 , Публічного Акціонерного Товариства Національна страхова компанія "Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 20 лютого 2020 року, о 09 годині 30 хвилин, по вул. Набережна в селищі Баришівка Київської області, громадянин ОСОБА_4 , керував транспортним засобом Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді перехрестя з вул. Березанська не надав перевагу в русі автомобілю Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правого боку по вул. Березанська, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом позивача. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Постановою Баришівського районного суду Київської області від 06 березня 2020 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , була застрахована в ПАТ «НАСК`ОРАНТА» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AO № 6609843. З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно зі звітом від 03 березня 2020 року, про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 118 500,23, а вартість матеріального збитку без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 201 068,39 грн. 24 квітня 2020 року ПАТ «НАСК`ОРАНТА сплатила позивачу частково суму заподіяних збитків в розмірі 81 659.50, однак, при цьому страховою компанією не відшкодовано повну вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу згідно з лімітом відповідальності, а тому вказана сума має бути стягнута з вказаної страхової компанії в розмірі 36 840,73 гривень (118 500, 23- 81 659, 50 = 36 840,73). Крім того, з ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати, які полягають у різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вартістю збитків з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що склала 82 568,16 (201 068, 39- 118 500,23 = 82 568, 16) .

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, який просив задовільнити у повному обсязі.

18.04.2023р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог. Зі змісту заяви вбачається, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , складає 102 311, 19 грн. Відповідачем ПАТ Національна Страхова Компанія « Оранта» було виплачену позивачу вищевказану суму коштів в розмірі 102 311, 19 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач не має претензій до ПАТ Національна Страхова Компанія « Оранта» та просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 67 606,00 грн.

Ухвалою суду від 22.08.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чередніченко Н.В. підтримали доводи уточненої позовної заяви; надали пояснення, аналогічні викладеним у уточненій позовній заяві, яку просили задовільнити у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат Постульга В.Є. заперечували проти задоволення уточненої позовної заяви; надали пояснення, аналогічні викладеним у відзові на уточнену позовну заяву, яку просили залишити без задоволення.

Представник ПАТ Національна Страхова Компанія « Оранта» у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до ПАТ Національна Страхова Компанія « Оранта».

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно постанови Баришівського районного суду Київської області від 06 березня 2020 року, 20 лютого 2020 року, о 09 годині 30 хвилин, по вул. Набережна в селищі Баришівка Київської області, громадянин ОСОБА_4 , керував транспортним засобом Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді перехрестя з вул. Березанська не надав перевагу в русі автомобілю Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з правого боку по вул. Березанська, в результаті чого відбулося зіткнення з транспортним засобом Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України ( т.1 а.с. 11).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , була застрахована в ПАТ «НАСК`ОРАНТА» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AO № 6609843 ( т.1 а.с. 14 -16).

З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно зі звітом від 03 березня 2020 року № 7947, про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість збитку завданого автомобілю Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 118 500,23, а вартість матеріального збитку без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 201 068,39 грн. ( т.1 а.с.17-26)

24 квітня 2020 року ПАТ «НАСК`ОРАНТА частково сплатила позивачу суму заподіяних збитків в розмірі 81 659, 50 грн. ( а.с. 13)

Ухвалою Баришівського районного суду від 12.06.2020р. задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 173

Ухвалою Баришівського районного суду від 26.11.2020р. задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про проведення судової автотоварознавчої експертизи ( т.1. а.с. 199)

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 29363/21-54/1249/22-54 від 24.10.2022р., « ринкова вартість автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020р. складає 161 917, 20 грн. з ПДВ.

Ринкова вартість автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020р. після ДТП складає 65 106, 01 грн. з ПДВ.

Розмір матеріального збитку для автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020р. складає 169 917,20 грн. з ПДВ» ( т.2 а.с. 56-103)

18.04.2023р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог. Зі змісту заяви вбачається, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріального збитку автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , складає 102 311, 19 грн. Відповідачем ПАТ Національна Страхова Компанія « Оранта» було виплачену позивачу вищевказану суму коштів в розмірі 102 311, 19 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позивач не має претензій до ПАТ Національна Страхова Компанія « Оранта» та просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у сумі 67 606,00 грн. ( т.2. а.с.21-124, 130)

Зі змісту угоди про припинення зобов`язання переданням відступного від 03.04.2022р., укладеної між ПАТ « НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 , «після сплати страховиком потерпілій особі суми, передбаченої п.1 цієї угоди, а саме 127 500,00 грн., сторони вважають припиненими зобов`язання страховика за полісом АО 06609843 від 01.01.2020р. за страховою подією, що мала місце 20.02.2020р. ( т.2 а.с.136)

Згідно копії фіскального чеку ПАТ «Укрпошта» на суму 2 537,50 грн. від 20.08.2020р. та копії заяви на прийняття переказу ПАТ «Укрпошта» на суму 2 537,50 грн. від 20.08.2020р., ОСОБА_4 було сплачено вищевказану сум , а саме 2 500,00 грн., ОСОБА_1 ( т.2 а.с.141-143)

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 та 2 ст. 1187 Цивільного Кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ст. ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Обов`язковість договору для виконання сторонами передбачена ст. 629 ЦК України.

Страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди.

Як передбачено ст. 979 ЦК України та ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 9 вказаного закону також передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як врегульовано ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної, зокрема, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором) (п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування

Згідно зі ст. 6 та п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Згідно із пунктом 2.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власнику разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Сторони визнають автомобіль фізично знищеним.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування і регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Згідно до п. 36.2 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 в справі №760/15471/15-ц (провадження №14-316цс18) вказано, що у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом №1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц.

Позивач вправі заявити позов до винуватця ДТП про стягнення різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

Як встановлено судом, вина ОСОБА_4 доведена постановою Баришівського районного суду Київської області від 06.03.2020р. ( т.1 а.с.11)

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 29363/21-54/1249/22-54 від 24.10.2022р., « ринкова вартість автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020р. складає 161 917, 20 грн. з ПДВ.

Ринкова вартість автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020р. після ДТП складає 65 106, 01 грн. з ПДВ.

Розмір матеріального збитку для автомобіля Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску станом на 20.02.2020р. складає 169 917,20 грн. з ПДВ» (т.2 а.с. 56-103).

Таким чином розмір матеріальної шкоди, завданої позивачеві в результаті пошкодження його автомобіля, відповідно до вищезазначеного висновку експерта становить 169 917,20 грн.

Отже відшкодування заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди повинно розподілятися наступним чином: частина матеріального збитку у розмірі 130 000 грн., в межах страхової суми за шкоду заподіяну майну, повинна бути компенсована відповідачем ПАТ НСК « Оранта» (на час розгляду справи сплачена у розмірі 102 311, 19 грн.), а інша частина (непокрита страховою компанією), тобто кошти у розмірі 39 917,2 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 , як власника джерела підвищеної небезпеки (169 917,20 грн. (розмір матеріальної шкоди) - 130 000,00 грн. (страхове відшкодування ПАТ НСК «Оранта» з урахуванням сплаченої відповідачем ОСОБА_4 франшизи у сумі 2500, 00 грн.) = 39 917,2 грн.).

Відповідач по справі ПАТ НСК «Оранта» сплатив страхове відшкодування не у повному обсязі, оскільки страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000, 00 грн. Позивач, отримавши часткове відшкодування завданих збитків з боку страхової компанії, матеріальних претензій до останньої немає. Таким чином, позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди у сумі 67 606,00 грн., заподіяної внаслідок ДТП, не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, а винуватець ДТП - заподіювач шкоди повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що відповідає вимогам ст.1194 ЦК України. Тому позовні вимоги позивача ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 67 606,00 грн. , заподіяної внаслідок ДТП, не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З приводу вжитих відповідно до ухвали суду від 12.06.2020р. заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_4 , 2007 року випуску, шасі ( кузов, рама, коляска № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , суд зазначає наступне. Згідно ч.9 ст. 158 ЦК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У зв`язку з вищевикладеним, ухвала Баришівського районного суду Київської області від 12.06.2020р. про забезпечення позову, в частині накладення арешту на автомобіль Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_4 , 2007 року випуску, шассі ( кузов, рама, коляска № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 22, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 106, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без задоволення.

Скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 12.06.2020р. про забезпечення позову, в частині накладення арешту на автомобіль Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_4 , 2007 року випуску, шассі (кузов, рама, коляска № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 09.10.2023р.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева