КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/239/22 Головуючий у 1 інстанції: Марчук О.Л.
провадження №22-ц/824/1106/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Суханової Є.М.,

при секретарі: Лободі Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Калініна Сергія Костянтиновича - представника ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 09 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за №70820 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанси» заборгованості в сумі 15 399 гривень 99 копійок.

Вказувала, що приватний нотаріус, мотивував виконавчий напис тим, що вона ( ОСОБА_1 ) є боржником за Кредитним договором №727106266 від 10.05.2019 року, укладеним з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС».

Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період від 05.08.2020 року до 05.08.2020 року.

Сума заборгованості за кредитом складає 14 139 грн 99 коп. За вчинення виконавчого напису 1 200 грн.

Вважає, що виконавчий напис №70820 від 09.10.2020 року приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Горая О.С. про стягнення заборгованості є протиправним, тобто такий, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню.

Вказувала, що редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Однак, не зважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою.

Отже, починаючи від 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.

Звертала увагу, що вона не підписувала в будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», а позивач лише констатує той факт, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано застосовані ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2022 року заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 09 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Гораєм О.С. за №70820.

В апеляційній скарзі адвоката Калініна С.К. - представника ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити.

Вважає, що рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року у справі №362/239/22 ухвалено з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необгрунтованим.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи та посилання на норми чинного законодавства, що зазначені у позові, а саме, правові висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц, постанові від 15.04.2020 року у справі №158/2157/17, а також висновки Великої палати Верховного Cyдy в постанові від 21.09.2021 року у справі №910/103 74/17.

Таким чином, апелянт просить переглянути справу з урахуванням його правової позиції визначеної у позові, чого не було зроблено судом першої інстанції.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні ухилився від надання правової оцінки щодо застосування до спірних правовідносин правових висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 12.03.2020 року по справі №757/24703/18-ц, та в постанові від 15.04.2020 року по справі №158/2157/17.

Позивачка в позовній заяви констатує той факт, що наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція закріплена в постанові Великої палати Верховного Суду від 21.09.2021 року №910/10374/17.

Більш того, в оскаржуваному рішенні суд безпідставно зробив висновок, що всупереч вимогам статей 76-84 ЦПК України позивачем не доведено перед судом факт неподання нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Зокрема, у суду відсутні відомості про те, що стягувачем не було подано нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору. Так, в матеріалах справи відсутні, до позову не додані та під час розгляду справи суду не надано позивачем жодних документів, які б свідчили про беззаперечне існування факту неподання нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Проте, такий висновок суду суперечить матеріалам справи, оскільки стороною позивача до позову долучена належним чином завірену копію Кредитного договору №727106266 від 10.05.2019 року, сторонами якого зазначено TOB «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 , на підставі якого вчинено спірний виконавчого напису.

Такий кредитний договір ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» долучило до заяви про відкриття виконавчого провадження на підставі спірного виконавчого напису.

Представник позивача адвокат Калінін С.К. отримав Кредитний договір №727106266 від 10.05.2019 року на запит від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова П.В. по ВП №63749462 від 27.11.2020 року, відкритого на підставі спірного виконавчого напису за заявою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» щодо боржника ОСОБА_1 .

В такий самий спосіб стороною позивачкою було отримано копію виконавчого напису нотаріуса.

Також, долучений кредитний договір відсканований приватним виконавцем до автоматизованої системи виконавчого провадження №63749462 від 27.11.2020 року.

На думку сторони позивача є очевидним, що відповідач надав приватному виконавцю разом із заявою про відкриття виконавчого провадження той самий кредитний договір, який надавався приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису.

Таким чином, матеріали справи містять копію кредитного договору, а тому суд першої інстанції мав можливість, про те цього не зробив, перевірити доводи сторони позивача, що редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу посвідченого нотаріусом договору, а оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 09.10.2020 року, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Отже, суд першої інстанції не взяв до увагу, що нормативно-правовим обґрунтуванням позовної заяви є відсутність законних підстав у нотаріуса вчиняти спірний виконавчий напис за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався в момент його укладання, а тому суд помилково прийняв рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене слід зробити висновок, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги - такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні, до позову не додані та під час розгляду справи суду не надано позивачем жодних документів, які б свідчили про беззаперечне існування факту неподання нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис за №70820 про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанси» заборгованості в сумі 15 399 гривень 99 коп.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено вимоги до змісту виконавчого напису нотаріуса.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна; при цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права, а тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, як і безспірна заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

За вимогами статті 88 Закону України «Про нотаріат» безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Як наслідок, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При цьому, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості та її розміру.

Крім того, пункт 3.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Також, пункт 2.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачає, що у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Натомість, під час розгляду справи позивачем не доведено перед судом порушення при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом вищенаведених норм спеціального законодавства.

Також, відповідно до пункту 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, визначено, що такими документами є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Так, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Встановлено, що як на підставу своїх вимог, позивач посилається на відсутність нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Разом з тим, всупереч вимогам статей 76-84 ЦПК України позивачем не доведено перед судом факт неподання нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Так, у суду відсутні відомості про те, що стягувачем не було подано нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні, до позову не додані та під час розгляду справи суду не надано позивачем жодних документів, які б свідчили про беззаперечне існування факту неподання нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Отже, під час розгляду справи позивачем не виконано передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У зв`язку з цим, суд прийшов до вірного висновку, що за статтями 12, 13 і 76-84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставин того, що не було подано нотаріусу нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не підтверджено факту неправомірності спірного виконавчого напису та необхідності його скасування.

З огляду на вищенаведене, судом не встановлено існування передбачених цивільним законом підстав для скасування вчиненого 09 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчого напису за №70820 про стягнення заборгованості з позивача.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Калініна Сергія Костянтиновича - представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: