Справа № 466/8447/22
Провадження № 2/466/630/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І., Лелик О.М.,

справа № 466/8447/22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Львова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та витребування оригіналу документа з чужого незаконного володіння, -

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Перунова В.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

26.10.2022 адвокат Перунов В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить суд зобов`язати ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень; зобов`язати ОСОБА_3 відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, витребувати в ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оригінал довідки медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07.09.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачі неодноразово порушували право позивача на конфіденційність інформації щодо стану здоров`я шляхом доручення довідки медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07.09.2016 року до матеріалів справи у різних судових процесах за їх участі, а також при зверненні до відділу Служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради. Вважає такі дії відповідачів завдали йому багато моральних страждань та переживань, яка підлягає відшкодуванню.

14.12.2022 відповідач ОСОБА_3 подала письмовий відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що довідка медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07.09.2016 року передана самим позивачем їй ще під час перебування з ним у шлюбі, а потім разом з її речима передана їй при переїзді. Щодо морального відшкодування, то вважає, що така шкода не нанесена та нічим не підтверджена /арк.спр.80-90/.

14.12.2022 відповідач ОСОБА_2 подав письмовий відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що він є адвокатом Левкович-Косенко О.П. та представляв її інтереси у справах про визначення місця проживання дітей та у справі про визначення способу участі у вихованні дітей. При винесенні рішень судами не зроблено жодних висновків, що поданою стороною відповідача довідкою порушено будь-які законні права позивача, в тому числі на конфіденційність інформації щодо стану його здоров`я. Разом з тим, зазначає, що клієнт наполегливо просила долучити дану довідку до матеріалів справи, оскільки в неї наявний її оригінал, таку отримала під час спільного з позивачем проживання та перебування у шлюбі з його згоди.

Жодних незаконних дій, в тому числі спрямованих на збирання, використання, конфіденційної інформації відносно позивача, про стан його здоров`я чи інше, ним як адвокатом не вчинялося.

Він, як представник ОСОБА_3 , вищезазначену довідку ніде не розповсюджував, а лише подав в межах розгляду вищезазначених справ до суду, як відповідний доказ. Вказує на те, що керуючись нормами матеріального та процесуального права, стан здоров`я позивача та відповідача у даних справах входять до предмету доказування. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки своїми діями він не завдав позивачу моральної шкоди /арк.спр.119-123/.

Ухвалою від 25.11.2022 суд прийняв суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Вирішив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

21.12.2022 представник позивача адвокат Перунов В.В. подав письмову відповідь на відзиви відповідачів.

22.12.2022 відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про залишення позову без руху, оскільки адвокатом не додержано вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме не зазначено перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Ухвалою від 23.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та витребування оригіналу документа з чужого незаконного володіння суд залишив без руху.

20.01.2023 відповідач ОСОБА_3 подала письмове клопотання на позовну вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та витребування оригіналу документа з чужого незаконного володіння /арк.спр.182-186/.

На виконання вимог ухвали від 23.12.2023 позивач подав заяву щодо усунення недоліків позовної заяви.

30.01.2023 позивач подав клопотання від 18.01.2023 про доручення до матеріалів справи копію договору №0116-1/23 від 16.01.2023.

08.02.2023 відповідач ОСОБА_2 подав письмове заперечення на клопотання відповідача від 18.01.2023.

22.02.2023 відповідач ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів, зокрема рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №6/11/5-2002 від 24.06.2022.

Протокольною ухвалою від 23.02.2023 суд прийняв заяву позивача щодо усунення недоліків позовної заяви, продовжив підготовче засідання з розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди та витребування оригіналу документа з чужого незаконного володіння.

Протокольною ухвалою від 23.02.2023 суд поновив процесуальний строк для подання доказів та долучив до матеріалів справи рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №6/11/5-2002 від 24.06.2022 .

Ухвалою від 23.02.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 будучи допитаний як свідок дав показання про те, що у 2016 році він дійсно разом з колишньою дружиною ОСОБА_3 їздили до м.Тернополя, де він після обстеження отримав зазначену вище довідку. У 2017 році вони проживали разом, але після непорозумінь у серпні 2017 року дружина забрала речі і дітей та покинула спільне місце проживання. Вважає, що в той час і була нею забрана довідка. Він не надавав дозволу щодо будь де використовувати довідку іншим особам. Навпаки в судових засіданнях та на розгляді питань комісії опікунської ради просив не використовувати цю довідку. Використання довідки, яка несе інформацію про його стан, завжди відображалося на його хвилюванні та переживанні.

Представник позивача адвокат Перунов В.В. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить такого висновку.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб,які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.09.2017 розірвано.

У подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На розгляді Шевченківського районного суду м.Львова перебували спори щодо визначення способу участі у вихованні дітей /справа №466/9488/21/ та визначення місця проживання дітей /справа №466/5390/17/ .

Позивач зазначає, що саме у даних спорах відповідачами подавалася довідка, яка містить конфіденційну інформацію щодо стану здоров`я позивача. Внаслідок таких дій йому нанесена моральна шкода. Окрім цього зазначає, що цю довідку необхідно витребувати у ОСОБА_3 , оскільки вона її не стосується та не є її власністю.

Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що при ухваленні рішень судами у зазначених вище спорах, не зроблено жодних висновків, що подана довідка порушує будь-які законні права позивача, в тому числі на конфіденційність інформації щодо стану його здоров`я, а він діяв як адвокат Левкович-Косенко О.П. в її інтересах.

Відповідач ОСОБА_3 стверджує, що зазначену довідку вона подавала виключно в інтересах дітей.

Щодо правових норм які підлягають застосуванню до вказаних правовідносин.

Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частина 2 ст. 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

В рішенні Конституційного Суду України від 20. 01. 2012 року № 2-рп/2012 зазначено, що відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, тобто використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди. Лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, має право вільно на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці.

Разом з тим, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20.01.2012 р. №2- рп/ 2012 надав офіційне тлумачення ч.1 та 2 ст.32 Конституції України: «Інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігій ні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті май нові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повно важень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини».

Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання попускається винятково у визначених законом випадках.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В судовому засіданні з`ясовано, що інформація, яка міститься у довідці №12866 від 07.09.2016 року Медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» стосується позивача ОСОБА_1 і вибула з його володіння поза волею, а тому підлягає поверненню.

Наявність в ОСОБА_6 оригіналу довідки №12866 від 07.09.2016 року Медичного центру ТОВ «АСТРА МІА» визнається самою відповідачкою, яка надавала таку для огляду ОСОБА_7 як її представнику в цивільних справах №466/9488/21 та №466/5390/17.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень, викладених у п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями),у позовній заяві про відшкодування моральної(немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач просить стягнути завдану моральну шкоду з колишньої дружини ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який був представником її в цивільних справах.

Щодо дій ОСОБА_3 у нанесенні моральної шкоди позивачу, то суд вважає, що самий факт утримання довідки №12866 від 07.09.2016 відносно ОСОБА_1 яка містить інформацію щодо стану його здоров`я, спричинювала ОСОБА_1 хвилювання та переживання, про що він наголошував у судовому засіданні.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що довідку №12866 від 07.09.2016 вона отримала з дитячими речами, які позивач у серпні 2017 року примусово зібрав за місцем спільного проживання та завіз на подвіря будинку її батьків. Суд вважає, що навіть отримання довідки в такий спосіб не дає права відповідачу використовувати довідку без згоди на те власника.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в цивільній справі №466/5390/17 під час розгляду клопотання представника ОСОБА_8 про надання доказів, судом відмовлено у долученні до матеріалів довідки №12866 від 07.09.2016, оскільки на те заперечувала сторона ОСОБА_1 та його представник адвокат Перунов В.В. При цьому представник наголошував, що така довідка містить інформацію про особу та на її розголошення згоди не надають (том.1 арк.спр.48-49).

Суд також враховує й ту обставину, що термін дії даної довідки становить три роки.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем ОСОБА_3 його права, внаслідок чого позивачу було заподіяно моральну шкоду, а тому її позов належить задовольнити частково у розмірі 5000 гривень.

Щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 , то суд приходить такого.

Суд встановив, що адвокат Микуш Д.М. представляв інтереси та приймав участь у розгляді справи 466/5390/17 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення місця проживання дітей на підставі договору №30 від 21.08.2017 року про надання правової (правничої) допомоги та здійснення представництва інтересів ОСОБА_3 .

У справі № 466/9488/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення способу участі у вихованні дітей ОСОБА_2 представляв інтереси ОСОБА_9 на підставі договору №60 від 20.12.2021 року про надання правової (правничої) допомоги та здійснення представництва інтересів ОСОБА_3 .

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою (стаття 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Адвокатський запит письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства. Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом. Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом (частини перша та друга статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

У жовтні 1988 року на пленарному засіданні у Страсбурзі делегацією дванадцяти країн-учасниць було прийнято Загальний кодекс правил для адвокатів Європейського Співтовариства (далі Кодекс).

Відповідно до статті 1.1 Кодексу на адвоката покладено цілий комплекс зобов`язань як юридичного, так і морального характеру, які часто вступають у взаємну суперечність. Зобов`язання умовно поділяють на такі категорії:перед клієнтом; перед судом та іншими органами влади, з якими адвокат контактує, виступаючи як довірена особа клієнта або від його імені; перед іншими представниками даної професії в цілому і перед будь-ким з колег зокрема; а також перед суспільством, для членів якого існування свободної незалежної професії поряд з додержанням правових норм є найважливішою гарантією захисту прав людини перед державною владою та іншими інтересами суспільства.

Згідно зі статтею 2.1.1 Кодексу завдання, що виконуються адвокатом у процесі професійної діяльності, вимагають його абсолютної незалежності і відсутності будь-якого впливу на нього, пов`язаного, в першу чергу, його особистою заінтересованістю або з тиском зовні. Незалежне становище адвоката сприяє зміцненню в суспільстві довіри до процедур правосуддя і неупередженості суддів. Таким чином, адвокату необхідно уникати будь-яких ущемлень власної незалежності і не поступатися принципам обов`язку інтересів клієнта, суду або інших осіб.

Статтею 3.1.1 Кодексу зазначено, що при здійсненні професійної діяльності адвокат зобов`язаний керуватися вказівками клієнта.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини про справедливість процесу щодо прав та обов`язків цивільного характеру свідчать такі гарантії: 1) дотримання принципів змагальності та рівності сторін, 2) належне представлення доказів перед судом, 3) публічність розгляду справи судом 4) належне мотивування рішення суду, 5) розгляд справи незалежним і безстороннім судом.

Ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Принцип рівності сторін вимагає «справедливого балансу між сторонами», і кожній стороні має бути надано відповідну можливість для представлення своєї справи в умовах, що не ставлять її у суттєво невигідне становище порівняно з її опонентом. Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справі Мала проти України, no. 4436/07, від 03.07.2014).

Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19.04.1993.

Статтею 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено професійні обов`язки адвоката. Так, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний:

1) дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики;

2) на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правової допомоги;

3) невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів;

4) підвищувати свій професійний рівень;

5) виконувати рішення органів адвокатського самоврядування;

6) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством та договором про надання правової допомоги.

2. Адвокату забороняється:

1) використовувати свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта;

2) без згоди клієнта розголошувати відомості, що становлять адвокатську таємницю, використовувати їх у своїх інтересах або інтересах третіх осіб;

3) займати у справі позицію всупереч волі клієнта, крім випадків, якщо адвокат впевнений у самообмові клієнта;

4) відмовлятися від надання правової допомоги, крім випадків, установлених законом.

3. Адвокат забезпечує захист персональних даних про фізичну особу, якими він володіє, відповідно до законодавства з питань захисту персональних даних.

Преамбулою Правил адвокатської етики (надалі Правил), затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2917, установлено, що надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства, в цілому, дотримання принципів законності та верховенства права.

Згідно статті 7 Правил адвокатської етики, у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

У відповідності до ч.2 ст.8 Правил у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта.

Частиною першою статті 12 Правил передбачено, що адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки.

Згідно ст.25 Правил адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема спонукати свідків до надання завідомо неправдивих показань, вдаватися до протизаконних методів тиску на протилежну сторону чи свідків (погроз, шантажу тощо), використовувати свої особисті зв`язки (чи в окремих випадках особливий статус) для впливу прямо або опосередковано на суд або інший орган, перед яким він здійснює представництво або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якої охороняється законом, використовувати інші засоби, що суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Згідно ст.42 Правил представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

У відповідності до ст.43 Правил, дотримуючись принципу законності, адвокат водночас має: бути наполегливим і принциповим у відстоюванні інтересів клієнта в суді, не поступатися своєю незалежністю у захисті й представництві прав та інтересів клієнта з метою не погіршити стосунків з суддями; у випадку вчинення судом тиску на адвоката - не йти на компроміси, що суперечать охоронюваним законом інтересам клієнта; послідовно дотримуватися принципу пріоритетності інтересів клієнта перед всіма іншими інтересами й міркуваннями, що пов`язані з відносинами адвоката з судом.

Щодо посилання позивача на те, що адвокат Микуш Д.М. в цивільних справах за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 просив долучати до поданих заяв, клопотань, відзиву довідку №12866 від 07.09.2016 та вважаючи це неправомірними діями, що потягло нанесення моральної шкоди, то суд зазначає таке..

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №6/11/5-2022 від 24.06.2022 щодо розгляду скарги ОСОБА_1 на дії адвоката Микуша Д.І. (в.т.ч. щодо тих обставин, про які зазначає позивач у позовній заяві) відмовлено у порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 .

Рішенням №І-009/2023 від 27.01.2023 Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури НААУ скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №6/11/5-2022 від 24.06.2022 про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 залишено без змін.

Не спростовуючи самого факту подання ОСОБА_10 копії даної довідки для долучення до матеріалів справи, суд зауважує, що адвокат діяв на вимогу свого довірителя. Відмовляючись від виконання вимоги довірителя, адвокат може мати конфлікт зі своїм довірителем. При цьому слід зауважити, що адвокат надавав допомогу відповідачу ОСОБА_3 у справах, які повязані із захистом права малолітніх дітей та носять досить складний характер. Сама відмова адвоката від надання правової допомоги клієнту могла нанести шкоди та спричинити звернення до органів самоврядування адвокатури. За вказаних обставин, суд дійшов переконання, що в частині позовних вимог про стягнення з адвоката ОСОБА_2 морального відшкодування на користь позивача необхідно відмовити.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги задовольнити частково.

Витребувати в ОСОБА_3 оригінал довідки медичного центру ТзОВ «АСТРА МІА» №12866 від 07.09.2016 року.

Зобов`язати ОСОБА_3 відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - 3473,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: 1. ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2

2. ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3

Повний текст рішення виготовлений 27.07.2023.

Суддя П. С. Невойт