Справа 681/684/23
№ 2-з/688/14/23
Ухвала

Іменем України

26 вересня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Зінченка Д.В.,

розглянувши уточнюючу заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №681/684/23 2/688/530/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа №681/684/23 2/688/530/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, підготовче засідання у якій призначено на 09 год. 00 хв. 16.10.2023 року.

25.09.2023 року до суду надійшла уточнююча заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №681/684/23 2/688/530/23 шляхом накладення арешту на майно, успадковане від спадкодавця ОСОБА_3 відповідачем - спадкоємцем ОСОБА_2 , а саме на: 1/2 частину комплексу, який складається з будівлі санаторія-профілакторія, господарської будівлі, будівлі оранжереї та погрібу, будівлі над артезіанською скважиною та насосної, що розташовані по АДРЕСА_1 ; дві земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:0607 та :01:003:0608, що розташовані по АДРЕСА_2 ; грошові кошти у сумі 110597,70 грн, які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_1 Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Йому стало відомо, що відповідачОСОБА_2 , який не має у власності будь-якого майна, щоб не сплачувати йому борг з моменту прийняття спадщини не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину, вживає всіх можливих заходів щодо відчуження належного йому спадкового майна шляхом переоформлення його на інших осіб та відмовляється отримувати кошти для відчуження їх на користь своєї мами, яка заявляє безпідставні вимоги щодо повернення їй сплачених нею коштів за отримання майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 . Оскільки ціна позову становить 393383,28 грн та відповідає вартості успадкованого майна, виникла необхідність в забезпеченні позову шляхом накладення арешту на спадкове майно, орієнтовна вартітсь якого відповідає сумі боргу.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Проте, позивачем не подано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що відповідач ОСОБА_2 має намір здійснити відчуження успадкованого майна або його перереєстрацію на будь-яких інших осіб, а також не наведено будь-яких інших доводів в обґрунтування поданої заяви. Позиція позивача базується виключно на його припущеннях, а тому у суду відсутні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача, а також до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створить перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 07.06.2022 року у справі № 127/25378/21 провадження № 61-21013св21.

Також, забезпечення позову повинно бути співмірним з заявленими вимогами. Однак, до заяви про забезпечення позову не долучено доказів на підтвердження дійсної вартості майна, на яке просить накласти арешт, на час розгляду даної заяви, а тому суд позбавлений можливості визначити таку співмірність.

Крім того, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 04.09.2023 року у задоволенні аналогічної заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

ЦПК України не передбачено подання уточненої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обгрунтування позивачем ОСОБА_1 обраних ним заходів забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту його прав, уточнююча заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні уточнюючої заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати учасникам справи для відома.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя: С.В. Козачук