Справа №718/1563/22
Провадження №2/718/408/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Скорейка В.В., секретарів судових засідань Харабари А.О., Безушко М.Д., за участю представника позивача адвоката Маковійчука П.В., представника відповідачки - адвокатки Гірчак Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіцмані в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу № 718/1563/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Брусницька об`єднана територіальна громада Вижницького району Чернівецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог вказує, що позивач є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідачка є його колишньою дружиною, у вказаному будинку зареєстрована, однак не проживає з 2017 року, її реєстрація створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні його власністю, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його інтереси представляв адвокат Маковійчук П.В., який позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак, 21.12.2022 її представник адвокат Гірчак Н.А. подала відзив на позовну заяву, який в судовому засіданні підтримала та вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки, ОСОБА_2 вселилася проживати в дане господарство в 2000 році зі згоди батьків позивача. В 2005 році ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину оформив на своє ім`я прав власності на домоволодіння. 08.11.2011 відповідачка була зареєстрована у вказаному господарстві. На підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Одразу після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхала за кордон в Ізраїль, уповноваживши на підставі довіреності адвоката для ведення справи про поділ спільного майна подружжя. Вказує, що за час перебування в шлюбі за спільні кошти було капітально відремонтовано житловий будинок літ. А та добудовано до нього приміщення ванної кімнати та котельні, збудовано новий житловий будинок літ. Н, МС загальною площею 114,3 кв. м, відремонтовано господарські споруди. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.09.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено. ОСОБА_1 добровільно рішення суду не виконано та грошову компенсацію за належну відповідачці Ѕ частину спільного майна подружжя не сплачено, а тому постановою державного виконавця Кіцманського РВДВС Страдецьким В.С. 23.11.2018 відкрито виконавче провадження. Зазначає, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з поважних причин і вона позбавлена можливості створити собі окремі належні умови для проживання, оскільки позивачем не відшкодовано їй присуджену судом грошову компенсацію за покращення майна, що належить позивачу. Просить суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВСВ№ 725215 від 05.05.2005 року, посвідченого в.о. державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Балковим М.М. з відміткою про реєстрацію за позивачем права приватної власності на цей будинок.

Відповідно до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.09.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Із акту обстеження особистого селянського господарства від 18.07.2022 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 07.08.2017 року по даний час.

Згідно з довідкою про склад сім`ї № 935 від 07.07.2022 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним зареєстровані також: ОСОБА_3 дружина та ОСОБА_2 колишня дружина.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.09.2018 визнано об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

- будівельні матеріали та роботи, витрачені на будівництво житлового будинку літ.Н з мансардним поверхом літ.Мс та прибудови літ «а» до житлового будинку літ.А в домоволодінні, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , вартістю 401 379 грн.;

- ремонтно відновлювальні роботи і використані матеріали, витрачені на проведення ремонту в житловому будинку та домоволодінні по АДРЕСА_1 , вартістю 288 303,00 грн.;

- транспортний засіб марки OPEL OMEGA,1990 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 20 000 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 344 841 (триста сорок чотири тисячі вісімсот сорок одну) гривеню грошової компенсації за належну їй Ѕ частку по нерухомому майну.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень за належну їй 1/2 частку в транспортному засобі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в частках по рухомому майну в сумі 23 011 ( двадцять три тисячі одинадцять) гривень 25 копійок.

Відповідно до постанови державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецького В.С. 23.11.2018 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 344 841 грн грошової компенсації за належну їй Ѕ частку в нерухомому майні.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 131 від 19.12.2022, який видано виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2 є власником житлового будинку в АДРЕСА_2 , який не придатний для проживання та потребує капітального ремонту. Заявниця з 2018 року перебуває за межами країни.

Відповідно до довідки № 1656 від 19.12.2022, виданої виконкомом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 з грудня 2017 року та по даний час перебуває за межами України.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно із ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 39 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР).

Як встановлено в судовому засіданні, в належному позивачеві будинку по АДРЕСА_1 відповідачка ОСОБА_2 вселилася проживати в 2000 році. З 2011 року вона була зареєстрована у вищевказаному господарстві та за час шлюбу із позивачем господарство зазнало значного покращення житлових умов за рахунок спільних коштів подружжя. У 2017 році шлюб між ними розірвано і відповідачка одразу виїхала за кордон, оскільки позбавлена можливості створити собі окремі належні умови для проживання, так як іншого придатного для проживання житла на даний час не має.

Згідно з рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.09.2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:будівельні матеріали та роботи, витрачені на будівництво житлового будинку літ.Н з мансардним поверхом літ.Мс та прибудови літ «а» до житлового будинку літ.А в домоволодінні, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , вартістю 401 379 грн.; ремонтно відновлювальні роботи і використані матеріали, витрачені на проведення ремонту в житловому будинку та домоволодінні по АДРЕСА_1 , вартістю 288 303,00 грн; транспортний засіб марки OPEL OMEGA,1990 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 20 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 344 841 (триста сорок чотири тисячі вісімсот сорок одну) гривню грошової компенсації за належну їй Ѕ частку по нерухомому майну.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень за належну їй 1/2 частку в транспортному засобі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в частках по рухомому майну в сумі 23 011 ( двадцять три тисячі одинадцять) гривень 25 копійок.

Постановою державного виконавця Кіцманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Страдецьким В.С. 23.11.2018 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 344 841 грн грошової компенсації за належну їй Ѕ частку по нерухомому майну.

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 131 від 19.12.2022, який видано виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області ОСОБА_2 , про те, що дана громадянка є власником житлового будинку в АДРЕСА_2 , який не придатний для проживання та потребує капітального ремонту. Заявниця з 2018 року перебуває за межами країни.

Відповідно до довідки № 1656 від 19.12.2022, виданої виконкомом Брусницької сільської ради Вижницького району Чернівецької області про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 з грудня 2017 року і по даний час перебуває за межами України.

Отже, відповідачка ОСОБА_2 з грудня 2017 року і по даний час перебуває за межами України, що підтверджується також штемпелем про виїзд в закордонному паспорті, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Також за положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Втручання держави у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві», інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною метою (рішення у справі «Зехентнер проти Австрії», 2009 року, пункт 56).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Маковійчук П.В. не зміг чітко сформулювати мету визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та конкретизувати при цьому порушене право позивача, яке підлягає відновленню, лише посилався на загальні положення житлового законодавства та права власника житла.

У свою чергу, розірвання шлюбу не є безумовною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування спірним житлом, оскільки позивач має довести факт непроживання відповідача у спірному житлі понад встановлені строки без поважних причин.

Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Прокопович проти Росії», заява №58255/00, п.36). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13.05.2008 у справі «Мак-Кенн проти Сполученого Королівства», заява №19009/04, п.50).

Втручання держави є порушенням ст.8 конвенції, якщо воно не має законної мети, що перелічені у п.2 ст.8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України», заява №39948/06, п.47).

У досліджуваній справі судом встановлено, що причиною непроживання відповідачки за адресою АДРЕСА_1 є її перебування та працевлаштування закордоном в Ізраїлі, окрім того, між сторонами існує ситуація з приводу невиконання позивачем рішення суду в частині несплати грошової компенсації за належну відповідачці Ѕ частку спільного майна подружжя, в яке входить і житло, права користування яким позивач хоче позбавити відповідачку, іншого придатного житла відповідачка не має.

А тому суд вважає, що визнання відповідачки такою, що втратила право на користування спірним житлом за відсутності у неї іншого належного на праві власності чи постійному користуванні житла, буде становити для неї надмірний тягар, не співмірний із переслідуваною законом метою, та не є необхідним у демократичному суспільстві. Перебування відповідачки в державі Ізраїль з метою працевлаштування тривалий час суд визнає поважною причиною її непроживання у спірному житлі понад один рік.

Попри наведене вище, суд враховує ту обставину, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що реєстрація відповідачки у спірному житлі перешкоджає йому вільно користуватись будинком.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 не втратила інтерес до спірного будинку, не проживає в ньому з поважних причин, не набула право власності або право постійного користування іншим жилим приміщенням, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим такі задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391, 379 ЦК України, ст.ст.64,71,72,156 ЖК УРСР, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Брусницька об`єднана територіальна громада Вижницького району Чернівецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Брусницька об`єднана територіальна громада, адреса: с. Брусниця, вул. Буковинська, 30 Вижницького району Чернівецької області, .

Суддя Василь Скорейко