ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 січня 2023 року

м. Валки

справа № 636/4080/19

провадження № 22-ц/818/434/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря Сізонової О.О

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрдебт плюс»,

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Валки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Укрдебт плюс», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про припинення договорі, за апеляційн ою скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про припинення договорів.

В обгрунтування позову зазначає, що 22 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та її чоловіком ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 65 000грн. зі сплатою відсотків у порядку та розмірах передбачених договором строком до 22 грудня 2013 року. В забезпечення виконання взятих на себе позичальником зобов`язань за кредитним договором, 22 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, згідно умов якого останній передав в іпотеку Банку нерухоме майно - земельну ділянку розміром 0,2479 га та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, з метою забезпечення виконання взятих на себе позичальником зобов`язань за кредитним договором, 22 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (позивачем по справі) було укладено договір поруки, згідно умов якого вона зобов`язалася відповідати перед Банком як солідарний боржник за належне виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_2 помер. Зазначає, що вищевказаний будинок та земельна ділянка належали позичальнику на підставі договору довічного утримання, укладеного 08 квітня 1992 року з ОСОБА_3 . Однак, тільки 15 квітня 1998 року на ім`я ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на землю за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 земельна ділянка належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, на день укладання вищевказаних договорів земельна ділянка не була власністю померлого чоловіка, так як не була і предметом договору довічного утримання. Після смерті її чоловіка вона фактично прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки та житлового будинку. Вона хотіла зареєструвати право власності на вищевказане нерухоме майно, але їй стало відомо, що є заборони відчуження вищевказаних об`єктів нерухомого майна, через, що вона не може зареєструвати право власності згідно діючого законодавства, також порушуються її права власника щодо розпорядження та користування належного їй майна.

Крім того зазначає, що смерть її чоловіка зумовлена причинами, які вона, як поручитель не могла передбачити та не могла їх усунути. Під час укладання договору поруки вона вважала, що за існуючих на той час обставин матимуть можливість відшкодувати збитки, завдані виконанням зобов`язань перед кредитором, що стало неможливим після смерті боржника. Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору є підставою для його розірвання на підставі ст.652 ЦК України. Також, звертає увагу суду на те, що на поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та за згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в т.ч. у договорі поруки. Відсутність в договорі поруки умови щодо її відповідальності як поручителя за нового боржника чи то за спадкоємців, чи то за нового боржника у випадку переведення боргу, на її думку також є підставою для його розірвання.

Що стосується договору іпотеки, то позивач зазначає, що кредитору належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину. Натомість відповідач не направляв на її адресу жодної вимоги про погашення заборгованості по кредитному договору до і після пропуску шестимісячного строку. Таким чином, втративши право вимоги до спадкоємця про виконання зобов`язань за кредитним договором, Банк автоматично втратив право на подачу позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, договір іпотеки є таким, що втратив чинність.

З урахуванням викладеного просить суд:

розірвати договір поруки №П-0 від 22 грудня 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ;

визнати іпотечний договір від 22 грудня 2006 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в забезпечення договору про надання споживчого кредиту №0 таким, що втратив чинність;

виключити з Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер №5159 та №5160 від 22 грудня 2006 року, запис про реєстрацію договору іпотеки від 22 грудня 2006 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на нерухоме майно земельну ділянку та житловий будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 та і знятти обтяження на підставі договору іпотеки від 22 грудня 2006 року.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року замінено у справі відповідача ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебтплюс».

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2022 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги, окрім обставин викладених у позовній заяві, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що ані договором поруки, ані договором кредиту не передбачено відповідальність поручителя перед кредитором за основним зобов`язанням у випадку смерті боржника.

Зазначає, що при наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника у разу переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено в договорі поруки. В даному випадку не надавала згоди на поручительство іншого боржника.

Вказує, що на неї як на поручителя може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, зареєстрував право власності на отримане спадкове майно та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване, в т.ч., і в договорі поруки. Оскільки позичальник помер, вона прийняла спадщину. Разом з тим, в договорі поруки відсутня умова щодо її відповідальності як поручителя за нового боржника чи то за спадкоємців, чи то за нового боржника у випадку переведення боргу. Крім того, як свідчать матеріали справи, ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 30 січня 2018 року у справі №2-745/10 було відмовлено ПАТ «Дельта Банк» в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин вважає, що підстави відповідальності за кредитним договором відсутні, а договір поруки підлягає розірванню.

Що стосується договору іпотеки, то оскільки кредитор втратив право вимоги до спадкоємця, то Банк автоматично втратив право на звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому договір іпотеки є таким, що втратив чинність.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі смертю позичальника ОСОБА_2 обов`язки за кредитним договором ввійшли до складу спадщини. Оскільки згідно рішень Чугуївського міського суду Харківської області від 17 серпня 2018 року та 31 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , тому підстави для визнання договору іпотеки припиненим, у зв`язку зі смертю божника відсутні.

Що стосується вимоги про розірвання договору поруки, то підстави, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 22 грудня 2006 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 65 000грн. з терміном погашення кредиту не пізніше 22 грудня 2013 року.

В забезпечення виконання взятих на себе позичальником зобов`язань за кредитним договором, 22 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, згідно умов якого останній передав в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку розміром 0,2479га, та житловий будинок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вартість яких складає 182 182грн. Даний іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко І.А. 22 грудня 2006 за №5159, та накладено заборону відчуження даного нерухомого майна до припинення або розірвання договору іпотеки за №5160.

Крім того, з метою забезпечення виконання взятих на себе позичальником зобов`язань за кредитним договором, 22 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (позивачем по справі) було укладено договір поруки №0, згідно умов якого вона зобов`язалася відповідати перед Банком як солідарний боржник за належне виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку із неналежним виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 76 890,70грн. Вирішено питання про судові витрати.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором №0 від 22 грудня 2006 року, згідно умов якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за вказаними вище договорами кредиту, поруки та іпотеки.

02 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

07 листопада 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено договір №2082/К про відступлення прав вимоги, за яким в тому числі було відступлено право вимоги за вказаними вище договорами кредиту, поруки та іпотеки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Харківській області, зроблений відповідний актовий запис №285, на підтвердження чого надане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що застава (іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання забезпеченого заставою. Оскільки позичальник помер, дія кредитного договору припинена. За таких обставин, договір іпотеки також втратив чинність.

Крім того, кредитор протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, не пред`явив свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, а тому Банк автоматично втратив право на подачу позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті)

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Стаття 17 Закону України "Про іпотеку" визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Положеннями Закону України «Про іпотеку» такої підстави як припинення іпотеки у зв`язку із смертю боржника не встановлено.

Із самого ж кредитного договору не вбачається, що він нерозривно пов`язаний із позичальником та не може бути виконаний іншою особою, а тому відсутні підстави вважати його припиненим згідно вимог ст.608 ЦК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень статті 1282 ЦК України у випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини. Строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Отже, у зв`язку зі смертю позичальника ОСОБА_2 обов`язки за кредитним договором ввійшли до складу спадщини.

Як свідчать матеріали справи, згідно рішень Чугуївського міського суду Харківської області від 17 серпня 2018 року та від 31 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку розміром 0,2479 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована за адресом: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання договору іпотеки припиненим у зв`язку зі смертю боржника.

Що стосується позовних вимог в частині розірвання договору поруки, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно положень ч.1 ст.626, ч.1 ст.627, ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно положень ст.652 ЦК України, на яку посилається позивач, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

За змістом статті 652 ЦК України, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, однак в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

Тобто розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Правових підстав для розірвання договору поруки з підстав, передбачених статтями 651, 652 ЦК України, апеляційним судом не встановлено.

Обставини, на які посилається позивач не є істотною зміною обставин в розумінні положень ст.652 ЦК України.

Крім того, як свідчать матеріали справи, заборгованість за кредитним договором, виникла та, яка у подальшому була стягнута солідарно з ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 квітня 2010 року, вже після смерті позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому, посилання позивача на те, що смерть її чоловіка (позичальника) завадила їй, як поручителю, відшкодувати збитки завдані неналежним виконанням умов кредитного договору не грунтуються на вимогах закону.

За таких обставин, підстави для розірвання договору поруки згідно ст. 652 ЦК України відсутні.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що із змісту позовної заяви вбачається, що позивач, як на підставу своїх позовних вимог в частині договору поруки, також посилався на положення ст.559 ЦК України, якою передбачені підстави припинення поруки, а не його розірвання.

Частиною 2 статті 264 ЦПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно частини 6 статті 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки позовних вимог про припинення поруки в суді першої інстанції позивачем не заявлялось, колегія суддів такі доводи не розглядає.

При цьому, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з окремим позовом з цих підстав.

Враховуючи те, що інші позовні вимоги є похідними, вони також не підлягають задоволенню.

З приводу заяви відповідача ТОВ «Укрдебт Плюс» про застосування строку позовної давності колегія зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змісто ч.1 вказаної статі позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, тому підстави для застосування позовної давності відсутні.

З урахування викладеного суд не вбачає підстав для скасування рішення яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 10 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 січня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова