Провадження №6/369/325/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2023 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Женева», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» про заміну сторони у виконавчого провадженні, шляхом замінити стягувача його правонаступником, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулося до суду з вищевказаною заявою.

Дослідивши матеріали поданої заяви суддя вважає, що заяву слід направити для розгляду за підсудністю, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18)).

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №183/4196/21, оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення «несудового» органу, можна зробити такий висновок: заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Так, Розділом VI ЦПК України встановлено порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Частиною першою статті 446 ЦПК України встановлено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. А відповідно до частини другої статті 446 ЦПК України - процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

У постанові від 29 жовтня 2020 року в справі №263/14171/19 Верховний Суд зазначив: «Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями».

Отже, враховуючи зазначене та положення статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового/несудового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання.

Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна.

Відтак, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця, чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Таким чином, позиція заявника про те, що місцем виконання виконавчого напису є місце знаходження приватного виконавця, який здійснює його виконання, є помилковим, не ґрунтується на нормах Закону України «Про виконавче провадження» та суперечить вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду.

Місцезнаходження приватного виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавчий напис нотаріуса, на території Бучанського району (колишнього Києво-Святошинського району) Київської області, не вказує на підсудність справи Києво-Святошинському районному суду Київської області. При цьому, у заяві та додатках до неї відсутні будь-які дані, які б свідчили про наявність на території Бучанського району (колишнього Києво-Святошинського району) Київської області місця проживання/ перебування/роботи боржника або знаходження його майна.

Водночас, як вбачається із матеріалів заяви, заявник вказує зареєстроване місце проживання заінтересованої особи боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Рагівка.

Отже, в даному випадку виконавчі дії з виконання виконавчого напису нотаріуса вчиняються за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Рагівка, що територіально належить до Вишгородського районного суду Київської області.

Згідно п.1 ч.1, ч.3 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні подана з порушенням правил підсудності, оскільки виконавчі дії здійснюються на території Вишгородського району Київської області, вважаю за необхідне заяву з доданими до неї документами направити для розгляду до Вишгородського районного суду Київської області, який уповноважений на її розгляд відповідно до ч.2 ст. 446 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 23, 31, 32, 353-355, 446 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Женева», ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» про заміну сторони у виконавчого провадженні, шляхом замінити стягувача його правонаступником передати на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області (вулиця Кургузова, 7, Вишгород, Київська обл., 07300).

Роз`яснити учасникам справи, що передача справи з підстав, зазначених вище в ухвалі, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ