Справа № 296/6827/22
Р І Ш Е Н Н Я (ЗАОЧНЕ)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого-судді Шкирі В.М.,

за участю секретаря Бабич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В :

12.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» на його користь заробітну плату за період з 17.05.2021 по 22.06.2021 в розмірі 6210,33 грн. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку у кількісті два дні в розмірі 460,04 коп., без відрахувань податків та зборів.

Мотивуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, згідно наказу №23-к від 14.05.2021 року його було прийнято на посаду дорожнього робітника у ПАТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» з 17.05.2021 року.

Відповідно до наказу від 22.06.2021 № 34-к ОСОБА_1 22.06.2021 звільнений за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки.

Позивач зазначає, що в день звільнення, а саме 22.06.2021 року відповідачем було порушено вимоги статей 115, 116 КЗпП України та не здійснено розрахунку по заробітній платі та не виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2 дні.

01.11.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16.01.2023 представник позивач - адвокат Маковій О.Є., надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі , позовні вимоги підтримує та просить задовільнити. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення у цій справі

Відповідач в судові засідання призначені на 30.11.2022, 21.12.2022 та 16.01.2023 не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи

Так ухвалу про відкриття провадження у справі та витребовування доказів, разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, 15.11.2022 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення :"адресат відсутній за вказаною адресою".

Судове засідання ще двічі було відкладено на 21.12.2022 та 16.01.2023 , повторно направлено повістку та матеріали позову відповідачу за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Проте, 13.12.2022 та 06.01.2023 відповідно, та до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_1 наказом від 14.05.2021 р. № 23-к прийнятий дорожнім робітником по 3 му розряду на період будівельного сезону у ПАТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» з 17.05.2021 року.

Відповідно до наказу від 22.06.2021 № 34-к ОСОБА_1 22.06.2021 звільнений за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 14).

За період з 17.05.2022 по 21.06.2022 ОСОБА_1 ПАТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» () нараховано заробітної плати - 6739,80 грн, зокрема у травні 2021 - 1319,68 грн, а у червні 2021 року - 5420,12 грн про що свідчить довідка форми ОК-5 Пенсійного фонду України.

Згідно виписки ТВБВ № 10005/011 філії Житомирського обласного управління № 10005 станом на 14.01.2023 по картковому рахунку ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 по 01.11.2021 руху коштів не було.

Таким чином між сторонами існує спір з приводу виплати заробітної плати за період роботи позивача з 17.05.2022 по 21.06.2022 на підпрємстві ПАТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19»

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач з 17.05.2021 по 22.06.2021 працював дорожнім робітником у ПАТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19», за цей період йому нараховано 6739,80 грн, зокрема у травні 2021 - 1319,68 грн, а у червні 2021 року - 5420,12 грн про що свідчить довідка форми ОК-5 Пенсійного фонду України, з нарахувань сплачені податки та збори, позивачу зараховано до стажу роботи 6 днів у травні та 27 днів у червні, проте заробітна плата не виплачувалася позивачу, не виплачено її і в день звільнення - 22.06.2022, що підтверджує виписка банку.

Щодо строків звернення до суду.

Так ч.1 ст.233 КЗпП УКраїни передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

В той же час ч.2 ст.233 КЗпП України встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Встановлений статтею 233 КЗпП України строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

У постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-2426цс15 зроблено висновок, що статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 1 Глави ХІХ Прикінцевих положень Кодексу Законів про працю України).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19» від 11 березня 2020 року № 211 (із змінами та доповненнями) з 12 березня 2020 року в Україні введено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами затвердженими Постановою КМУ від 22 вересня 2021 року № 981 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України») карантин продовжено до 31 грудня 2021 року.

В подальшому карантин неодноразово продовжувався зокрема 15.12.2021 до 31.03.2022, 19.03.2022 до 31.05.2022, 27.05.2022 до 31.08.2022, 19.08.2022 до 31.12.2022, 23 грудня 2022 року дію карантину продовжено до 30.04.2022.

Позивач звільнений 22.06.2021, тобто в період дії карантину, тому у день звільнення відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був здійснити виплату позивачу усіх сум, що належали йому від підприємства, та на час звернення до суду карантин не припинився, тому до правовідносин які виникли у даній справі підлягають застосуванню положення п. 1 п. 1 Глави ХІХ Прикінцевих положень Кодексу Законів про працю України, а відтак не потребує поновлення строків на звернення до суду з цим позовом, оскільки він не є пропущеним.

Щодо стягнення заборгованості із виплати заробітної плати

Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 вказаного Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

За частиною 1 статті 47 КЗпП України (у редакції, чинній на момент припинення трудових відносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника

Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з вимогами ст. 117 вищезазначеного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством.

Як вже зазначлося, судом встановлено, що позивач з 17.05.2021 по 22.06.2021 працював дорожнім робітником у ПАТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19», за цей період йому нараховано 6739,80 грн, зокрема у травні 2021 - 1319,68 грн, а у червні 2021 року - 5420,12 грн про що свідчить довідка форми ОК-5 Пенсійного фонду України, з нарахувань сплачені податки та збори, позивачу зараховано до стажу роботи 6 днів у травні та 27 днів у червні, проте заробітна плата не виплачена позивачаві в день звільнення - 22.06.2022.

Разом з тим позивач заявив про стягнення заробітної плати в сумі 6210,33 грн без врахувань податків та зборів.

Отже вимоги, щодо стягнення заборгованості з виплати заробітної плати є такими, що підлягають задоволеню в межах заявлених позовних вимог

Щодо компенсації за невикористану відпустку в кількості 2 днів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 наказом від 14.05.2021 р. № 23-к прийнятий дорожнім робітником по 3 розряду на період будівельного сезону у ПАТ «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» з 17.05.2021 року, тобто вн є сезонним працівником

Відповідно до ч. 9 ст. 6 Закону України «Про відпустки» сезонним працівникам відпустка надається пропорційно відпрацьованому часу.

Разом з тим, п. 10 Указу № 310-09 від 24.09.74 "Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах" право на відпустку та грошову компенсацію взамін невикористаних днів відпустки сезонним працівникам не передбачено, норма ч. 9 ст. 6 Закону України «Про відпустки» не підлягає застосуванню.

Отже, в частині стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку в кількості 2 днів суд вважає за необхідне відмовити.

Суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць, що відповідатиме положенням п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України та не суперечитиме роз`ясненням, що містить п. 26 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р.№ 13 де зазначено, що допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати можна не більше ніж за один місяць.

Щодо судового збору.

Так ч.1 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі необхідно було сплатити 992,40 грн. судового збору, проте, згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору оскільки ним подано позов стягнення заробітної плати. Ціна позову вказана 6670,37 гривень, до задоволення підлягає - 6210,33 грн, отже судовий збір у розмірі 923,96 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави ( 6210,33 грн : 6670,37 грн х 992,40 грн = 923,96 грн).

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 115,116 КЗпП, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» (, місце знаходження: 10025, м. Житомир, вул. Корольова, 21-Б) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) нараховану йому , проте не виплачену заробітну плату за період за період з 17.05.2021 по 22.06.2021 в сумі 6210 (шість тисяч двісті десять) гривень 33 копійок без відрахувань податків та зборів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Житомирське шляхово-будівельне управління №19» (, місце знаходження: 10025, м. Житомир, вул. Корольова, 21-Б) на користь держави суму судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот двадцять три ) гривні 96 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 розміру не виплаченої заробітної плати за один місяць.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Cуддя В. М. Шкиря