Номер провадження: 22-ц/813/4760/23
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання Долгової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2022 року

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», суб`єкт оскарження: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на рішення про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог скарги

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати незаконним рішення Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 20.02.2017 по справі № 522/16735/16-ц, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.08.2022 ВП № 69619162 та закрити виконавче провадження ВП №69619162.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 по справі № 522/16735/16-ц позовні вимоги щодо виселення відповідача ОСОБА_2 та членів його родини, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було задоволено. У виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду вказано, що судове рішення набрало чинності 21.04.2017 року. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58164828 від 08.02.2019 відомо, що вперше виконавчий лист було подано до виконання 08.02.2019 року, 30.07.2019 року виконавчий лист було повернуто стягувачу. Зазначає, що стягувач, не втратив право знову подати виконавчий лист до виконання до 21.04.2020 року. З виконавчого листа також відомо, що стягувач повторно звернувся з заявою про прийняття виконавчого листа до виконання, який йому було повернуто 23.09.2021 року з підстав ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Далі стягувач звернувся до виконавчої служби лише 11.08.2022. На підставі заяви стягувача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.08.2022 ВП №69619162 на виконання виконавчого листа у справі №522/16735/16-ц.

Зазначив, що вказану постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено незаконно, з пропуском строків, що передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2022 року постановлено скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ПАТ КБ «Приват Банк», суб`єкт оскарження: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на рішення про відкриття виконавчого провадження, задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Полякова В.В. про відкриття виконавчого провадження №69619162 від 15.08.2022 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц виданого 29.03.2017 Приморським районим судом м.Одеси.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2022 року по справі № 522/16735/16-ц за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: ПАТ КБ «Приват Банк», суб`єкт оскарження: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на рішення про відкриття виконавчого провадження та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).

АТ КБ «Приватбанк» скористався правом повторного пред`явлення виконавчого документа 23.09.2021, таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був перерваний. Скаржник не врахував факт повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме у термін до 23.09.2024 року.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Пояснення учасників справи

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

29.03.2017 Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду від 20 лютого 2017 року по справі № 522/16735/16-ц було видано виконавчий лист про виселення ОСОБА_2 разом з неповнолітнім ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 . Стягувач АТ КБ «Приватбанк», боржник - ОСОБА_2 . У виконавчому листі зазначено строк пред`явлення до виконання до 21 квітня 2020 року (а.с. 5 6).

08.02.2019 старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Виговським Ю.Д. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58164828 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц (а.с.8).

30.07.2019 старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Виговським Ю.Д. було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 9).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Суд звернув увагу на те, що спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Частиною 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відкриття виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. (ч.ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

За приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Аналізуючи зазначені норми Закону України «Про виконавче провадження» можна прийти до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017 Приморським районним судом м.Одеси, до примусового виконання, після повернення його стягувачу 30.07.2019 становив до 30.07.2022.

У вересні 2021 року (у межах встановлених законом строків) стягувач АТ КБ «Приватбанк» повторно надав виконавчий лист № 522/16735/16-ц до примусового виконання.

Як вбачається з відмітки, що зроблена на виконавчому листі 23.09.2021 виконавчий лист № 522/16735/16-ц було повернуто без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Так, відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

З наведеної норми вбачається, що без відкриття виконавчого провадження виконавчий документ повертається органом державної виконавчої служби тоді коли його подано без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Разом ц цим, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, та наведено лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, які не спираються на приписи ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а є такими, що спираються на приписи ст. 37 цього Закону.

В свою чергу, положення ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства; по-друге, на відміну від положень ст. 4 вказаного Закону, ст. 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець у частині 4 ст.4 цього Закону лише використовує фразу «виконавчий документ повертається стягувачу», унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Отже, перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, яке здійснене з додержанням вимог законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суду в постанові №922/5723/14 від 28 січня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2021 виконавчий лист № 522/16735/16-ц було повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

11.08.2022 року (після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) надійшла заява стягувача АТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадення з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017 (а.с. 14-а).

15.08.2022 старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Поляковим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69619162 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017, за відсутності судового рішення про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання (а.с. 19).

Таким чином, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що стягувачем пред`явлено до примусового виконання виконавчий документ за межами кінцевого строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (30.07.2022 року).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Таким чином, скарга в частині визнання незаконною та скасування постанови від 15.08.2022 ВП №69619162 про відкриття виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню, що є достатньою підставою для поновлення порушеного права заявника. У зв`язку з наведеним відсутні підстави для задоволення скарги в частині закриття даного виконавчого провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький