Провадження № 2/204/3228/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
Іменем України
(повний текст)
27.12.2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В. за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів тимчасової державної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особамв сумі 12 000 грн., а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач має статус внутрішньо переміщеної особи, місце проживання якої зареєстровано на території якої проводяться бойові дії за адресою: АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 та його було взято на облік в Правобережному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради до Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб Управління відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». 27 квітня 2022 року відповідач звернувся до позивача за призначенням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за адресою фактичного проживання на себе та доньку ОСОБА_2 . У ході проведення перевірки було виявлено, про подвійне призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за о/с № 664733, одержувачем за яким є ОСОБА_1 , так як дружина Відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надала заяву про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, в якій зазначила відомості про неповнолітню дитину, яка перемістилася разом з нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, в заяві від 27 квітня 2022 року, відповідач також, як і його дружина, зазначив відомості про неповнолітню дитину, яка перемістилася разом з ним, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ПУСЗН визначено, що відповідач за період з 01.03.2022 року по 30.06.2022 року надмірно отримав бюджетні кошти в розмірі 12 000 грн. 30.09.2022 року адресу відповідача Управлінням було направлено повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої переміщеним особам на проживання з зазначенням суми надміру сплачених коштів, порядку їх сплати та банківських реквізитів для самостійного їх повернення. Позивачем повторно 15.02.2023 року, 27.03.2023 року, 25.04.2023 року, 08.05.2023 року, 06.06.2023 року та 08.06.2023 року було направлено повідомлення про повернення надмірно перерахованих коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з визначенням порядку їх сплати та банківських реквізитів Управління для самостійного їх повернення. Проте, вжитті управлінням заходи залишились безрезультатними, а сума заборгованості несплаченою. Тому, Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради вирішило звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 21.08.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
27 квітня 2022 року відповідач звернувся до позивача за призначенням щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам за адресою фактичного проживання на себе та доньку ОСОБА_2 , що підтверджується заявою №228.
Управлінням на підставі вищевказаної заяви ОСОБА_1 та відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332 було винесено рішення про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2022 у розмірі 5 000 грн. щомісячно. Допомога була нарахована та виплачена по червень 2022 року включно.
23.09.2022 року Управління у ході проведення перевірки дотримання вимог законодавства під час надання соціальної підтримки було виявлено, про подвійне призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за о/с № 664733, одержувачем за яким є ОСОБА_1 , так як дружина відповідача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надала заяву про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам через Єдиний державний веб-портал електронних послуг, в якій зазначила відомості про неповнолітню дитину, яка перемістилася разом з нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується рішення про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2022 у розмірі 5 000 грн. щомісячно.
Тобто, в заяві від 27 квітня 2022 року, відповідач також, як і його дружина, зазначив відомості про неповнолітню дитину, яка перемістилася разом з ним, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до розрахунку надміру отриманих коштів, відповідач ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 року по 30.06.2020 року було виплачено 12 000 грн.
Відповідачу було направлено повідомлення про припинення надання та повернення надміру виплачених коштів державної допомоги №211/1 від 30.09.2022 року, № 104 від 15.02.2023 року, № 254 від 27.03.2023 року, №302/1 від 25.04.2023 року, №365/1 від 06.06.2023 року, №373 від 08.06.2023 року, однак заборгованість погашена не була.
Призначення допомоги здійснюється відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 (далі - Порядок).
Відповідно до п. 2 Порядку допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «є Підтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.
Відповідно до п. 3 Порядку (в редакції, яка діяла на момент призначення і виплати допомоги) допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень, для інших осіб - 2000 гривень. Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.
Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 14 квітня 2022 року, надається починаючи з березня 2022 року.
Пунктом 11 вказаного порядку (в редакції, яка діє на момент розгляду справи) у разі неправомірного або повторного отримання внутрішньо переміщеною особою допомоги на проживання за певний період суми виплаченої допомоги повертаються особою добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення.
Сума надміру виплаченої державної соціальної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України.
Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, за якої воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила, по-перше: - якщо виплата відповідних грошових сум проведено добровільно особою (за відсутності рахункової помилки), яка проводила таку виплату; по-друге: - у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у Постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17 у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду.
Відповідачка, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надала суду жодних доказів, які б спростовували факт наявності надмірно отриманих коштів.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 отримала від позивача грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за період з 01.03.2022 по 30.06.2022 у сумі 12 000 грн., однак права на їх отримання він не мав в силу п. 11 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 12 000 грн. отримані відповідачем без достатньої правової підстави, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 2 481 грн.
На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -
Суддя С.В.Чудопалова