Справа № 201/7612/23
Провадження № 2/201/2578/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

28.06.2023р. ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с. №3-6).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.06.2023р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №16).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1998р. Втім, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між ними. Від шлюбу у них з відповідачем є двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти разом з нею проживають та перебувають на її утриманні. З відповідачем відсутня домовленість щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей. Позивачка зазначала також, що відповідач є працездатною особою, отримує дохід, як від підприємницької діяльності, так і від здачі нерухомого майна в оренду, продажу нерухомості та автомобілів на вторинному ринку. У зв`язку із зазначеним просила стягнути з відповідача на кожну дитину щомісячно по 10 000 грн., починаючи стягнення від дня подачі позову.

03.07.2023р. від позивачки надійшло клопотання про витребування доказів, а саме від ГУ ПФУ у Дніпропетровській області відомості стосовно розміру відрахувань з боку ОСОБА_2 , починаючи з 01.01.2022р. по 30.06.2023р. (а.с. № 26-27).

В заяві до суду від 20.07.2023р. представник позивачки адвокат Балашов С.В. (діє на підставі ордеру від 10.07.2023р. а.с. № 37) відкликав клопотання позивачки про витребування доказів, оскільки відповідач 20.07.2023р. самостійно надав суду необхідні докази.

13.07.2023р. представник відповідача адвокат Карлаш І.А. (діє на підставі ордеру від 06.07.2023р. а.с. № 29) знайомився з матеріалами справи (а.с. № 28), правом подачі відзиву в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач або його представник не скористалися.

В заяві до суду від 20.07.2023р. представник позивачки адвокат Балашов С.В. підтримав в повному обсязі позовні вимоги, при розгляді справи просив врахувати майновий стан відповідача, наявність у нього на праві власності чисельних об`єктів нерухомості та люксових автомобілів, до заяви долучив підтвердження. Також в цій заяві представник позивачки просив проводити судове засідання за його відсутності та без технічної фіксації (а.с. №31, 32-36).

В спільній заяві до суду від 20.07.2023р. відповідач та представник відповідача адвокат Карлаш І.А. зазначили, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме згоден сплачувати на кожну дитину щомісячно лише по 2 500 грн., до заяви долучили документи, які підтверджують доходи відповідача. Також в цій заяві просили проводити судове засідання за їх відсутності (а.с. № 40, 43-49).

За таких обставин, враховуючи письмові заяви сторін (їх представників) 20.07.2023р., суд у відповідності до положень ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалив у справі рішення суду в судовому засіданні 20.07.2023р. за відсутності обох сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку змісту заперечень відповідача, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.10 ст.7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Судом встановлено, що батьком двох малолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач, що підтверджується свідоцтва про народження дітей (а.с. № 13, 14).

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1998р., в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа № 932/6255/22 про розірвання шлюбу між подружжям (а.с. №50-51).

По тексту позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що двоє малолітніх дітей наразі проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З відповідачем відсутня домовленість щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей.

Цих обставин відповідач не спростував, правом подачі обґрунтованого відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України не скористався, обмежився лише заявою від 20.07.2023р., де зазначив, що згоден сплачувати щомісячно на кожну дитину лише по 2 500 грн.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України (в редакції Закону України від 03.07.2018р.).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України в редакції від 17.05.2017р.).

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від пред`явлення позову.

При цьому враховано, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023р.» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2023р. становить 2 833грн.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Враховуючи вік синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (12 та 8 років), мінімальний гарантований розмір аліментів на їх утримання з 01.01.2023р. не може бути меншим, ніж 2 833грн. на кожного.

Тобто відповідач ОСОБА_2 по тексту заяви до суду від 20.07.2023р., в якій зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання дітей лише по 2 500 грн. щомісячно, не врахував навіть мінімальний розмір аліментів на дітей у віці від 6 до 18 років на 2023р., а також не врахував, що кожного року мінімальний розмір прожиткового мінімуму відповідно до норм профільного закону лише зростає, а синам відповідача до повноліття ще відповідно 6 та 10 років.

Позивачка наполягає на стягненні аліментів на кожного сина у розмірі 10 000 грн. щомісячно.

Втім, суд не находить підстав для повного задоволення цих позовних вимог.

Так само суд вважає, що відсутні достатні підстави і для стягнення аліментів саме у тому розмірі, як просив відповідач.

З документів, які долучені відповідачем до заяви від 20.07.2023р. вбачається, що відповідач є працездатним, є фізичною особою підприємцем, обов`язкові страхові внески за нього сплачуються, окрім, ніж від імені страхувальника ОСОБА_2 , ще Інститутом транспортних систем і технологій «Трансмаг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Старий міст» (а.с. № 43-47).

Відповідачем надані відомості про його доходи за період з 1999р. по 2021р. (включно) (а.с. № 43-47).

Аналізуючи надані відомості, суд не може тільки ними користуватися для визначення матеріального становища відповідача та відповідно його можливостей по утриманню двох дітей.

По-перше, нажаль, на протязі багатьох років було поганою тенденцією у платників податків зазначати свій мінімальний дохід за відповідний рік задля сплати мінімальних податків, по-друге, матеріальне становище ОСОБА_2 суд визначає з огляду і на інші складові, а саме наявність великої кількості об`єктів нерухомого майна (10 об`єктів, по 9-ти з яких відповідач є єдиним власником нерухомого майна) та шести автомобілів, деякі з яких є люксовими (коштовними).

Ці обставини підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 02.05.2023р. та відповіддю РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області від 08.05.2023р. (а.с. № 32, 33-36).

Розглядаючи позовні вимоги, суд також враховує і ті обставини, що відповідач суду не повідомив, що у нього є на утриманні інші неповнолітні діти або непрацездатні батьки.

Крім того, з наданих самим відповідачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 07.07.2023р. вбачається, що ОСОБА_2 в березні 2023р. отримав від ОСОБА_7 450 000 грн. (графа «спадщина чи дарунок від члена сім`ї 1 та 2 ступеню споріднення» - а.с. № 48).

Отже, суд критично оцінює позицію відповідача стосовно неспроможності сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх синів у розмірі, який перевищує 2 500 грн., та вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на кожну дитину втричі більше, тобто по 7 500 грн. щомісячно.

При цьому, на думку суду, значно завищеною є і та сума аліментів, яка була заявлена позивачкою у позовній заяві (10 000 грн. щомісячно на кожну дитину).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд також враховує і її обов`язок за законом по отриманню малолітніх дітей.

Суд також звертає увагу, що статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та і інших випадках передбаченим цим кодексом.

Відповідно до інформації, що міститься на сайті Міністерства соціальної політики України вартість набору продуктів харчування для дітей віком від 6 до 18 років на 2022р. на місяць становить 3 108грн. 86коп., вартість непродовольчих товарів становить на місяць 992грн. 54коп., вартість набору послуг дорівнює 1 207грн. 62коп., загальний розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років становить на місяць 5 309грн. 02коп. (а.с. № 52)

За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи, що розмір прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 дo 18 рокiв на 2023р. (з урахуванням вартості набору продуктів харчування та вартості непродовольчих товарів, а також набору послуг) встановлено у вищезазначених розмірах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, у розмірі по 7 500 грн. щомісячно, стягуючи аліменти, на користь матері дітей - ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 28.06.2023р., тим самим частково задовольнивши позовні вимоги.

Розмір аліментів, які стягуються з відповідача цим рішенням суду повністю узгоджується з нормами, встановленими п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 ч.1, ч.2, ч.3 ст. 182 СК України, а також з розміром прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць (в нашому випадку - на кожну дитину).

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, та приймаючи до уваги те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від оплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп., що є мінімальною ставкою судового збору на 2023р. за вимогами майнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 - 184, 191 СК України, ст. 189 СК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023р.», ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 28.06.2023р.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання його малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 7 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, стягуючи аліменти на користь матері дитини - ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 28.06.2023р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць на кожну дитину допустити до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.