Провадження № 22-ц/4808/202/23
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря - Петріва Д.Б.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року, ухвалене судом у складі судді Польської М.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини ,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини. В обґрунтування заявлених вимог, позивачка зазначила, що 16.06.2021 року сторони зареєстрували шлюб. У шлюбі у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з матір`ю. Відповідач проживає окремо, в недостатньому обсязі надавав матеріальну допомогу на утримання дочки, на час подання позову грошових коштів на утримання її як дружини не надає.

На момент пред`явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу добровільного утримання її, як дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач не має інших неповнолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання, є працездатною особою, працює на посаді водія аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання позивачки в розмірі частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму працездатної особи, починаючи з 03 серпня 2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути на її користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року заявлені вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, починаючи з 25 серпня 2022 року. Вирішено питання щодо судового збору.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 листопада 2022 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, порушення судом процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що сторони перебували у шлюбі з 16.06.2021 року та проживали разом в квартирі позивачки до 05.03.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася донька - ОСОБА_3 , на утримання якої він сплачує аліменти у розмірі від доходу, щомісячно, донька проживає з матір`ю.

Зазначив, що за час проживання разом, на його ім`я взято споживчі кредити №Z75.00107.008574963 та №С-107-0, на даний час заборгованість по кожному з них становить 19 848,06 грн та 17 695, 63 грн, а загальна сума 37 543,69 грн. Оскільки він сплачує заборгованість за кредитними договорами, то надавати кошти на утримання колишньої дружини у нього немає можливості.

Вважає, що враховуючи нетривалий час перебування сторін у шлюбі, суду першої інстанції слід було застосувати положення п.1 ч. 1 ст. 83 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року залишити без змін. Зазначила, що застосування положень ст. 83 СК України до даних правовідносин неможливе, оскільки застосування положень даної статті стосується випадків, вказаних у ст. 76 СК України, але позивач з таким позовом не звертався.

В добровільному порядку відповідач не надає коштів на її утримання та утримання дитини, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду, про існування зазначених в апеляційній скарзі кредитів позивачка не знає, куди були витрачені дані грошові кошти їй невідомо. Вказала, що у 2022 році нею перенесено дві важкі операції, після останньої операції відповідач став гірше до неї ставитись та був ініціатором розірвання шлюбу.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, є працюючий водій аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частки доходу, починаючи з дня подачі позову 25.08.2022 року, до досягнення дитиною трирічного віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов такого висновку поспішно, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5).

Згідно довідки від 25 липня 2022 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Департаменті соціальної політики та отримує щомісячну разову допомогу в сумі 860 грн.

ОСОБА_1 працює, що підтверджується довідку від 12 серпня 2022 року №19.

Відповідач ОСОБА_2 працює, водієм аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Івано-Франківській області (а.с.40).

Відповідачем 26 серпня 2021 року було укладено договори кредиту №Z75.00107.008574963 та № С-107-0. Згідно довідок по яких мається станом на 13 вересня 2022 року кредитна заборгованість (а.с.54, 62).

Згідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Визначальним на підставі цієї норми закону є наявність у дружини права на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, враховуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини дійшов правильного висновку про те, що позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на її утримання, а відповідач має змогу надавати таку допомогу. Проте, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд не врахував, що з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі частини всіх доходів відповідача, ця обставина не заперечується сторонами, під час шлюбу відповідачем укладено два кредитні договори, на час розгляду справу по яких є заборгованість.

Колегія суддів вважає, що можливості відповідача надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років обмежені його ж обов`язком утримувати також малолітню дочку та забезпечувати свою життєдіяльність, тому відрахування із його щомісячних доходів в розмірі 1/4 частини на користь позивачки аліментів на її утримання буде суттєвим тягарем для нього, що не відповідає положенням сімейного законодавства щодо дотримання при вирішенні справ цієї категорії тієї умови, що право на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, має, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що визначений судом розмір стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання підлягає зменшенню із 1/4 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно та вважає, що такий розмір утримання відповідає визначеним статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного судочинства, якими, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що відповідач працює, має постійний дохід у вигляді заробітної плати, наявність заборгованості за кредитними договорами не свідчить про те, що відповідач не має змоги надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не застосував положення ч.1п.1ст.83 СК України не заслуговують на увагу, оскільки таких вимог відповідачем при розгляді справи у суді першої інстанції не заявлялися.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496, 20 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з сплатою судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 744, 30 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року змінити.

Зменшити визначений до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір аліментів із 1/4 частини до 1/8 частини усіх видів його заробітку щомісячно та зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави з 992, 40 грн до 496,2 грн.

Компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресоюАДРЕСА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 744,30 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський