ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2114/23 Справа № 202/7025/20 Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року місто Дніпро Дніпропетровської області

Єдиний унікальний номер 202/7025/20

Номер провадження 22-ц/803/2114/23

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Биліни Т.І., Максюти Ж.І.

за участю секретаря: Паромової О.О.

учасники справи :

позивач АТ «Креді Агріколь Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року головуючого судді Подорець О.Б. зі складанням повного тексту судового рішення 08 листопада 2022 року по цивільній справі про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»(далі - АТ «Креді Агріколь Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 мотивуючи вимоги тим,що 05 травня 2020 року між сторонами було укладено кредитний договір № 4/3256358.

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору кредитор надав позичальнику кредит в сумі 257 672,92 грн, строком з 05 травня 2020 року по 04 травня 2025 року зі сплатою 5 % річних та комісійної винагороди в розмірі 1,7% в місяць від суми кредиту.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за комплексним договором №3/3258358 укладеного між банком та позичальником 08 листопада 2018 року, відповідно до якого позичальнику було видано кредит в сумі 306 000 грн.

Оскільки ОСОБА_1 не виконувала належним чином свої зобов`язання, станом на 29 жовтня 2020 року вона має заборгованість у розмірі 277 902,90 грн, з яких: 248 079,19 грн заборгованість за кредитом; 3 984,91 грн заборгованість за відсотками; заборгованість за комісією 25 838,80 грн.

З урахуванням викладеного, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/3256358 від 05 травня 2020 року у розмірі 277 902,90 грн та судові витрати у виді судового збору в сумі 4 168,55 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року позов АТ «Креді Агріколь Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/3256358 від 05 травня 2020 року, яка складається з: заборгованості за кредитом 248 079,19 грн, заборгованості за відсотками 3 984,91 грн, заборгованості за комісією 25 838,80 грн, а всього в розмірі 277 902, 90 грн; судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 4 168 ,55 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що позивачем не доведено виконання ним умов кредитного договору в частині видачі кредитних коштів, оскільки до матеріалів справи не долучено жодного належного доказу, з якого вбачається факт отримання відповідачем грошових коштів у відповідності до кредитного договору; в матеріалах справи відсутні первинні документи, які б підтверджували розмір пред`явленої до стягнення суми заборгованості; позивачем не надано доказів надіслання відповідачу будь-яких вимог ні про погашення простроченої заборгованості, ні про дострокове повернення всього кредиту, як наслідок, у позивача відсутні законні підстави для стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Креді Агріколь Банк» адвокат Черкасова О.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, зокрема зазначаючи, що доводи апеляційної скарги щодо недоведеності видачі банком позичальнику споживчого кредиту спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, тому висновки суду першої інстанції здійснені на підставі належного дослідження доказів та надання їм правової оцінки. Доводи стосовно недоведеності позивачем факту отримання відповідачем кредитних коштів, що розрахунок заборгованості є неналежним та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, є безпідставними, оскільки на спростування наданого банком розрахунку будь-яких доказів відповідачем не надано, як і не надано власного контррозрахунку. На думку позивача, відсутні обставини вважати подані докази, неналежними та/або недопустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, зокрема, щодо обставин отримання відповідачем кредитних коштів, наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором та її розміру, та не є такими, що отримані з порушенням порядку, встановленого законом.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвоката Киселиця І.Ю. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, підтримав доводи скарги.

АТ «Креді Агріколь Банк» належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (т. 2 а.с. 57,60).Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За вимогами ст.ст.1046,1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що 05 травня 2020 року між АТ « Креді Агріколь Банк « та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4/3256358, відповідно до умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 257 672,92 грн, строком користування з 05 травня 2020 року по 04 квітня 2025 року зі сплатою 5 % річних (фіксована процентна ставка) та комісійної винагороди в розмірі 1,7% в місяць від суми кредиту.

Пунктом 1.2. кредитного договору визначено, що кредит надається позичальнику для погашення заборгованості за комплексним договором № 3/3258358 укладеного між банком та ОСОБА_1 08 листопада 2018 року, відповідно до якого позичальнику було видано кредит в сумі 306 000 грн.

Згідно п. 2.1. кредитного договору № 4/3256358 від 05 травня 2020 року надання кредиту здійснюється безготівково шляхом перерахування кредитних коштів в день видачі кредиту на рахунки заборгованості за договором, визначеного п. 1.2. Договору, у сумі визначеній п. 1.1. договору. Видача кредиту готівкою не передбачена.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що моментом (днем) надання кредиту вважається день перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором визначеного п.1.2 договору.

Відповідно до п,2.4 договору нарахування за користування кредитом та комісії (якщо передбачена) згідно договору здійснюється з дня перерахування кредитних коштів на рахунки заборгованості за договором, визначеним п.1.2 договору до моменту повного погашення заборгованості за договором. Нарахування процентів здійснюється в день повернення кредиту, на фактичну суму заборгованості за кредитом.

Якщо позичальник протягом 31 дня з моменту отримання ним письмової вимоги банку, зазначеної в п.3.2.6 договору, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісії ( якщо передбачена), штрафними санкціями тощо, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості ( п.3.2.7 договору).

Згідно п.8.3 кредитного договору повідомлення, що направляє одна сторона іншій вважаються направленими належним чином, якщо вони направлені за адресою вказаною в договорі.

На підтвердження виконання грошового зобов`язання та перерахування кредитних коштів відповідачу АТ «Креді Агріколь Банк» надав копії меморіальних ордерів № REF2261999 від 05 травня 2020 року на суму 5 202 грн, № REF2261999 від 05 травня 2020 року на суму 6 271,89 грн, № REF2261999 від 05 травня 2020 року на суму 19517,29 грн, № REF2261999 від 05 травня 2020 року на суму 226 681,74 грн.

З наданих меморіальних ордерів вбачається, що кредитні кошти були перераховані з позичкового рахунку, відкритого для обліку кредитних коштів за кредитним договором № 4/3256358 від 05 травня 2020 року ( НОМЕР_1 - рахунок обліку строкової заборгованості за тілом кредиту), на позичкові рахунки обліку кредитних коштів за комплексним договором №3/3258358 від 08 листопада 2018 року ( НОМЕР_2 рахунок обліку строкової заборгованості за тілом кредиту; НОМЕР_3 - рахунок обліку простроченої заборгованості за тілом кредиту; НОМЕР_4 - рахунок обліку нарахованої комісії; НОМЕР_5 - рахунок обліку простроченої заборгованості по комісії).

Надані позивачем виписки з рахунків обліку кредитної заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 4/3256358 від 05 травня 2020 року підтверджують перерахування та погашення кредитних коштів.

Позивачем надані виписки з рахунків обліку кредитної заборгованості ОСОБА_1 за комплексним договором № 3/3258358 від 08 листопада 2018 року, що відображають операції з погашення заборгованості за вказаним договором, а саме: по рахунку UA0815412/UAH, на який 05 травня 2020 року зараховано 19517,29 грн. рефінансування кредитної заборгованості по договору 3/3256358 від 08 листопада 2018 року: по рахунку UA0743862/UAH на який 05 травня 2020 року зараховано 5202,00 грн. рефінансування кредитної заборгованості по договору 3/3256358 від 08 листопада 2018 року; по рахунку UA0467805/UAH, на який 05 травня 2020 року зараховано 226681,74 грн. рефінансування кредитної заборгованості по договору 3/3256358 від 08 листопада 2018 року та по рахунку UA0515451/UAH на який 05 травня 2020 року зараховано 6271,89 грн. рефінансування кредитної заборгованості по договору 3/3256358 від 08 листопада 2018 року.

Відповідно до положень Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89, Інструкції з бухгалтерського обліку операцій із фінансовими інструментами в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.02.2018 № 14, аналітичний облік кредитних операцій здійснюється в розрізі позичальників за кожним кредитним договором окремо. Отже, за кожним окремим кредитним договором банк відкриває позичальнику окремі рахунки для обслуговування тільки одного конкретного кредитного договору. Рахунки відкриті для обслуговування кредитного договору, не можуть використовуватись для обслуговування будь-якого іншого договору чи будь-яких інших операцій такого клієнта банку (позичальника). Тобто рахунки відкриті для обслуговування кредитного договору є унікальними і вказують на чітку приналежність відкритого рахунку до обслуговуючого кредитного договору.

Згідно з Планом рахунків в банках України, затвердженим постановою правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89, рахунками клієнта для обліку кредитної заборгованості є рахунки 2203, рахунками клієнта для обліку нарахованих доходів за кредитами є рахунки 2208. Приймання готівки в національній валюті від фізичних та юридичних осіб та готівки в іноземній валюті від фізичних осіб для здійснення переказу без відкриття рахунку відображається в бухгалтерському обліку Банку із застосуванням рахунку 2909 «Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами банку».

Таким чином, отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором №4/3256358 від 05 травня 2020 року та користування ними підтверджується наданими позивачем виписками з рахунків клієнта для обліку кредитної заборгованості та рахунків клієнта для обліку нарахованих доходів за кредитами відповідача. Вказаними письмовими документами доведено, що відповідач користувалась кредитними коштами, а також періодично проводилося погашення заборгованості за кредитним договором № 4/3256358 від 05 травня 2020 року.

Із долученого до справи деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4/3256358 від 05 травня 2020 року, сформованого станом на 29 жовтня 2020 року вбачається, що отриманий кредит відповідач за умовами договору не сплачує, в результаті чого утворилась заборгованість перед АТ «Креді Агріколь Банк» у сумі 277 902,90 грн, з яких: 248 079,19 грн заборгованість за кредитом; 3 984,91 грн заборгованість за відсотками; заборгованість за комісією 25 838,80 грн.

31 серпня 2020 року позивач направив на ім`я відповідача листа вих. №10451/2887 з проханням сплатити існуючу прострочену заборгованість, яка станом на 31 серпня 2020 року становила 13108,49 грн (без урахування пені), а 01 жовтня 2020 року вимогу вих. №10451/3519 щодо дострокового виконання боргових зобов`язань за кредитним договором № 4/3256358 від 05 травня 2020 року в повному обсязі, а саме: 248 079,19 грн заборгованість за кредитом; 2090,39 грн заборгованість за відсотками; заборгованість за комісією 15 434,8 грн (без урахування пені). Вказані листи повернулись позивачу у зв`язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується наданими позивачем копіями конвертів з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись позивачу у зв`язку зі спливом терміну зберігання.

Листи направлені позивачем рекомендованими листами за адресою - АДРЕСА_1 , що відповідає адресі, вказаній в кредитному договорі в розділі реквізитів позичальника (відповідача).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого погоджені сторонами. Кредитор свої зобов`язання за цим договором виконав, надав позичальнику грошові кошти. Проте, відповідачем не сплачується отриманий кредит за умовами договору, в результаті чого він має заборгованість перед банком у розмірі 277 902,90 грн, яка складається із : заборгованості за кредитом 248 079,19, заборгованості за відсотками 3 984,91 грн, заборгованості за комісією 25 838,80 грн .

Апеляційний суд погоджується із наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлено фактичні обставини справи та доказам, наявним у справі, надано належну правову оцінку.

З досліджених матеріалів справи вбачається,що на підтвердження виконання позивачем зобов`язання з перерахуванням кредитних коштів ОСОБА_1 АТ «Креді Агріколь Банк» надав засвічені копії меморіальних ордерів № REF 2261999 від 05 травня 2020 року на суму 5 202 грн (про перерахування кредитних коштів 5202 грн в рахунок рефінансування (погашення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 за договором № 3/32556358 від 08.11.2018 (т.1.а.с.12), № REF 2261999 від 05 травня 2020 року на суму 6 271,89 грн в рахунок рефінансування (погашення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 за договором № 3/32556358 від 08.11.2018 (т.1.а.с.13), № REF 2261999 від 05 травня 2020 року на суму 19 517,29 грн в рахунок рефінансування (погашення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 за договором № 3/32556358 від 08.11.2018 (т.1.а.с.14), № REF2261999 від 05 травня 2020 року на суму 226 681,74 грн в рахунок рефінансування (погашення) кредитної заборгованості ОСОБА_1 за договором № 3/32556358 від 08.11.2018 (т.1.а.с.15),що спростовує твердження апелянта про відсутність в меморіальних ордерах реквізитів ,оскільки перелічені меморіальні ордери містять коди платника та отримувача ,що відповідають ідентифікаційному номеру ОСОБА_1 .

На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором із зазначенням загальної суми заборгованості та складових частин заборгованості за тілом,відсотками,комісією та оборотні відомості виписки по позичковим рахункам ,що містять регістри обліку нарахувань та погашень за кредитним договором за період з 05 травня 2020 року по 29 жовтня 2020 року. Виписки з рахунку містять посилання призначення платежу : рефінансування кредитної заборгованості по договором № 3/32556358 від 08.11.2018 ОСОБА_1 (т.1.а.с.5,6-11,212-217).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із матеріалів справи, розрахунок заборгованості за кредитним договором складений на підставі виписок з рахунку, копії яких наявні в матеріалах справи та якими підтверджується рух коштів на рахунку.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21).

Відтак, апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи документів первинної бухгалтерської документації, які підтверджують розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, з посиланням на правові висновки, викладені в постанов Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 733/608/16-ц про те, що виписка по рахунку не є первинним документом,з огляду на вищевикладені правові висновки Верховного Суду в постановах, прийнятих пізніше, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду з даним позовом, банк обґрунтовував право дострокового стягнення кредиту положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо неотримання вимоги про дострокове повернення кредиту, направленої в порядку досудового врегулювання спору, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі доводи не спростовують наявності заборгованості за кредитним договором і не звільняють позичальника від виконання зобов`язань за кредитним договором шляхом погашення кредиту в погоджені сторонами строки і в установленому розмірі, а також, оскільки доводи відповідача в наведеній частині спростовуються рекомендованими листами за адресою - АДРЕСА_1 , що відповідає адресі, вказаній в кредитному договорі в розділі реквізитів позичальника (відповідача).

Враховуючи наведене, інші доводи апеляційної скарги , які фактично дублюють відзив на позовну заяву , не спростовують правових висновків суду, та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу АТ « Креді Агріколь Банк» є прийнятними .

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Також, відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 04 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 06 лютого 2023 року.

Судді: