Справа № 346/3753/22
Провадження № 2/346/229/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,
за участю секретаря Максим`юк М.А .,
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Коломийська виправна колонія (№41)", третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, зобов"язання вчинити певні дії на захист порушеного права на відшкодування шкоди, отриманої в результаті нещасного випадку на виробництві,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій сторін.

14 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 14.07.1992 року він був засуджений Народним судом Дарницького району м. Києва на строк 5 років позбавлення волі. Відбував міру покарання з 30.08.1992 року по 17.03.1997 року в установі ВІ-304/41 УМВС України в Івано-Франківській області, що підтверджується довідкою Державної установи «Коломийська виправна колонія № 41» № 12/2540 від 26.11.2021 року. Під час відбування покарання він працював маркировщиком шпону 4 розряду в цеху струганого шпону підприємства установи ВІ-304/41. 29.06.1996 року під час роботи о 20 годині (через 4 години після початку роботи) з ним стався нещасний випадок на виробництві. Не маючи на руках жодного підтверджуючого документу про нещасний випадок з ним на виробництві під час відбування покарання він подав заяву до Коломийської виправної колонії з проханням надати йому завірену відповідно до правил діловодства копію акту про нещасний випадок, що трапився з ним 29.06.1996 року, та довідку про перейменування установи. Листом № 17/1517/Л-6 від 26.04.2017 року ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» направила на його адресу копію акту за формою Н-1 від 03.07.1996 року про нещасний випадок. При зверненні до Козелецького відділення виконавчої дирекції ФССНВВПЗУ з копією акту йому пояснили, що потрібен його оригінал. На його заяву від 04.07.2017 року начальником ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» було повідомлено, що матеріали даного нещасного випадку направлені в Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Козелецького району згідно їхнього звернення від 04.07.2017 року. Видати оригінал Акту Н-1 установа не має можливості в зв`язку з Положенням про, розслідування нещасних ; випадків та професійних захворювань на виробництві, де вказано термін зберігання Актів Н-1 на підприємстві терміном 45 років без права їх вилучення. Підтверджуючих документів щодо його трудових відносин з установою не можуть надати, так як трудового договору між засудженим і підприємством установи на той час законодавством не передбачено - діяв Виправно-трудовий кодекс України, стаття 49 «Залучення осіб, позбавлених волі, до суспільно-корисної праці». 28.07.2017року він подав до Козелецького відділення виконавчої дирекції ФССНВВПЗУ заяву з проханням призначити йому страхові виплати. Своїм листом № 01-10/34 від 07.08.2017 року «Про призначення страхових виплат» вказане відділення повідомило йому про те, що із-за відсутності акту розслідування нещасного випадку (в наявності є лише копія) і відсутності документів, підтверджуючих, що він знаходився у трудових відносинах з виправним закладом, не можливо розглянути справу про страхові виплати і їх призначення. Згідно листа № 21/25-Л880/10/16-07 від 16.01.2018 року «Про результати розгляду звернення» йому для вирішення питання, зокрема, для встановлення факту трудових відносин, визнання копії акту форми Н-1 дійсною та визначення порядку призначення страхових виплат рекомендовано звернутися до суду. Тому просить суд встановити факт його перебування у трудових відносинах з підприємством установи ВІ- 304/41 УМВС України в Івано-Франківській області, де він працював маркировщиком шпону IV розряду в цеху струганого шпону, на момент настання з ним нещасного випадку на виробництві 29 червня 1996 року та зобов`язати державну установу «Коломийська виправна колонія (№ 41)» надати мені оригінал Акту № 3 про нещасний випадок на виробництві від 03 липня 1996 року (форми Н-1)- затвердженого керівником підприємства 03 липня 1996 року за матеріалами розслідування на потерпілого ОСОБА_1 .

03 жовтня 2022 року від Коломийської виправної колонії (№41) поступив відзив на позов, відповідно до якого вказують, що позов є безпідставним та просять суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Дійсно, позивач звертався до ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» за одержанням підтверджуючих документів щодо трудових відносин між ОСОБА_1 з установою ВІ 304/41 МВС України , але йому в цьому було відмовлено, оскільки на час нещасного випадку 29.06.1996 року трудового договору між засудженими і установою було не передбачено на той час діяв Виправно-трудовий кодекс України, стаття 49 «залучення осіб, позбавлених волі, до суспільно корисної праці». Щодо вимоги позивача зобов`язати ДУ «Коломийської виправної колонії (№41) » надати оригінал Акту №3 про нещасний випадок на виробництві від 03 липня 1996 року форми Н-1, то відповідно до пункту 2.8. Положення про порядок розслідування та ведення обліку аварій і нещасних випадків на виробництві, що сталися з особами, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах, затвердженого Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань № 44, начальник установи повинен розглянути і затвердити акт норми Н-1д (або форми НПВд) чи висновок протягом доби після закінчення розслідування. Один примірник затвердженого акта форми Н-1д (або форми НПВд) чи висновку долучається до особової справи потерпілого (після попереднього ознайомлення з ним останнього або особи, яка представляє його інтереси за межами установи, під підпис). Указаний акт після звільнення потерпілого видається йому на руки. Громадянин ОСОБА_1 звільнився із місць позбавлення волі в 1997 році, а тому підтвердити або спростувати видачу йому на руки оригіналу акту форми Н-1 установа немає можливості, оскільки особові справи засуджених зберігаються 5 років, а в подальшому підлягають знищенню, відповідно до законодавства. Але якщо позивачу після відбування покарання було повернуто трудову книжку та особові документи, можна презюмувати, що оригінал Акту форми Н-1 був також виданий на руки. Відповідно до пункту 2.9 вказаного положення Акт форми Н-1д (або форми НПВд) разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню в установі протягом 45 років. Інші примірники акта та його копії зберігаються до здійснення всіх запланованих у них заходів, але не менше як два роки. У разі ліквідації установи акти форми Н-1д (або форми НПВд) підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки, а у разі його відсутності територіальному органу управління Департаменту. Отже, вилучення оригіналу акту форми Н-1 в установи буде порушенням діючого законодавства, тому просять в позові відмовити.
11 жовтня 2022 року від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області поступило пояснення на позовну заяву, відповідно до якого вказують, що не погоджується з вимогами позовної заяви оскільки ОСОБА_1 28.07.2017 року звертався до Управління заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з травмою, яку він отримав 29.06.1996 року під час роботи маркировщиком шпону 4 розряду в цеху стругального шпону підприємства ВІ-304/41, де він відбував міру покарання. Разом з тим, за результатами його заяви Управлінням було роз`яснено позивачу про неможливість призначення страхових виплат, у зв`язку з відсутністю оригіналу акта Н-1 та підтвердження факту перебування у трудових відносинах з підприємством, де стався нещасний випадок. Відповідно до копії трудової книжки позивача, додатної до позовної заяви запис про трудові відносини з установою УПВ №41, де він отримав травму в 1996 році відсутній. Крім того, згідно відповіді Коломийської виправної колонії №41 від 17.07.2017 № 17-36-17/Л-13, у відповідача відсутні документи, які б підтверджували факт перебування у трудових відносинах позивача з установою ВІ-304/41, оскільки трудовий договір між засудженим та підприємством не укладався. Таким чином, у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів щодо трудових відносин між ОСОБА_1 та відповідачем на момент настання нещасного випадку, він не є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування». Просять в позові відмовити.

11 жовтня 2022 року представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гуц Н.М. поступила відповідь на пояснення третьої особи відповідно до якої вказує, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області (далі третя особа) вказує, що дія Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях (далі - Положення), затвердженого постановою КМУ від 10.08.1993 р. № 623, не поширюється на осіб, які працюють або проходять службу та з якими не укладаються трудові договори на підвідомчих підприємствах і у військових частинах, підрозділах Міноборони, МВС, Держкомкордону, Національної гвардії, СБУ, Державного департаменту з питань виконання покарань. На час виникнення спірних правовідносин (настання нещасного випадку з позивачем 29.06.1996 року) чинною була редакція Положення від 23.02.1994 р, яка звучить так: абзац 2 - Дія цього Положення не поширюється на розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій під час виконання військовослужбовцями Міноборони, МВС, Служби безпеки, Прикордонних військ і Національної гвардії своїх службових обов`язків. абзац 3 - Розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах проводиться власником або уповноваженим ним органом (надалі власником). ІІ. Третя особа зазначає, що наказом МВС № 18 від 13.01.1994 року введено в дію Особливості розслідування та обліку нещасних випадків з особами, які відбувають покарання за вироком суду в установах кримінально-виконавчої системи, якщо ці випадки сталися під час виконання робіт на підприємстві або на території цих установ та було врегульовано порядок розслідування нещасних випадків, які сталися з особами під час відбування покарання. Фактично: в п. 1 даного наказу установлено, що підприємства, установи, організації і військові частини військ внутрішньої та конвойної охорони МВС України у своїй діяльності керуються постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.93 № 623 Про Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях. Особливості розслідування визначені в додатку № 1 до наказу МВС № 18 і стосуються оформлення нещасних випадків , що сталися з особами, які відбувають покарання за вироком суду в установах кримінально-виконавчої системи і навмисно заподіяли шкоду своєму здоров`ю, а також у випадках, коли ними без дозволу адміністрації були використані або виведені з ладу устаткування, механізми, інструменти й матеріали, або було порушено встановлений режим утримання. У таких випадках результати розслідування оформлюються за встановленою формою (додаток до Особливостей розслідування). Тобто в інших випадках розслідування проводиться згідно загального порядку, передбаченого Положення. ІІІ. Третя особа не погоджується з вимогами позовної заяви. Фактично: це її право, але: у відповіді на заву ОСОБА_1 від 07.11.2017 року третя особа 20.11.2017 року за вих.. № Л-5/12-07 поінформувала його, що він має право звернутися до суду для встановлення факту трудових відносин в момент настання нещасного випадку та витребування оригіналів документів про нещасний випадок на виробництві від роботодавця для розгляду справи про страхові виплати. Управлінням Держпраці у Чернігівській області листом № 21/25-Л880/10/16-07 від 16.01.2018 року «Про результати розгляду звернення» ОСОБА_1 для вирішення питання, зокрема, для встановлення факту трудових відносин, визнання копії акту форми Н-1 дійсною та визначення порядку призначення страхових виплат рекомендовано звернутися до суду. Тобто, позовні вимоги позивача були сформовані на підставі наданих йому рекомендацій в першу чергу третьою особою. ІV. Третя особа вказує, що відповідно до копії трудової книжки позивача, доданої до позовної заяви запис про трудові відносини з установою УВП № НОМЕР_1 , де він отримав травму в 1996 році відсутній. Фактично: позивач ніколи не перебував у трудових відносинах з установою ВІ-304/41, не був її працівником, в установі він відбував покарання та був залучений до праці на підприємстві установи, де працював маркировщиком шпону 4 розряду в цеху струганого шпону. Чинним на той час законодавством не була передбачена можливість укладення трудових договорів засудженими під час відбування покарання у виді позбавлення волі. За час відбування покарання в трудовій книжці позивача відсутні записи про трудову діяльність. V. Третя особа стверджує, що в позові ОСОБА_1 "має місце порушення правила об`єднання позовних вимог". Фактично: за приписами ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Частиною 6 ст. 188 ЦПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Іншими словами ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. В позові ОСОБА_1 об`єднано дві вимоги, пов`язані між собою підставою виникнення з одних правовідносин та поданими доказами, які підлягають розгляду за правилами одного виду судочинства, спрямовуються на досягнення однієї мети, дають можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права.
18 жовтня 2022 року представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гуц Н.М. поступила відповідь на відзив відповідно до якої вказує, що відповідач вважає, що вимога про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах з підприємством установи ВІ-304/41 УМВС України в Івано-Франківській області мала б розглядатись в порядку окремого провадження, оскільки предмет спору відсутній, у позивача наявні всі умови для звернення до суду в порядку окремого, а не позовного провадження. Фактично: За змістом частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Право позивача на отримання страхових виплат в результаті нещасного випадку на виробництві Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області (далі третя особа) заперечується. Отже, між учасниками цієї справи (позивачем та третьою особою) існує спір про право. Позивач при звільненні з установи примірника акту не отримував, трудова книжка йому не поверталась, бо до установи відбування покарання він її не подавав. Твердження відповідача про те, що якщо позивачу після відбування покарання було повернуто трудову книжку та особисті документи, можна презюмувати, що оригінал Акту форми Н-1 був також виданий на руки є припущенням. Звертає увагу, що на примірнику акту, копію якого надіслано ОСОБА_1 та приєднано до позовної заяви, у правову верхньому кутку першої сторінки міститься напис: Форма Н-1 Направляється по одному екз.: вищому УВТУ-ВВТУ, начальнику цеху, інженеру охорони праці підприємства, до особової справи потерпілого. При цьому словосполучення до особової справи потерпілого підкреслено чорним
чорнилом, таким же, яким і проставлено підпис особи, яка затверджувала акт, що дає підстави вважати, що наявний у відповідача примірник акту саме з особової справи потерпілого. Тобто, крім цього примірника в установі мали б залишатися ще як мінімум два примірники акту. Тому просить суд врахувати її пояснення , міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 19 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Коломийської виправної колонії (№41) від 26.11.2021 року № 12/2540 ОСОБА_1 , 1972 року народження , засуджений 14.07.1992 року Народним судом Дарницького району м.Києва на строк 5 років позбавлення волі, дійсно відбував міру покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» з 30.08.1992 року по 17.03.1997 року (а.с.47).
Відповідно до довідки виданої ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про те, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з 30 серпня 1993 року по 17 березня 1997 року, складає: з 1992 рік з вересня по грудень всього 0,07244; 1993 рік: з січня по грудень всього: 3,81775; 1994 рік: з січня по грудень всього: 12,73620; 1995 рік: з січня по грудень всього: 37,69675; 1996 рік: з січня по червень всього 56,49521; 1997 рік: всього : 0,00. Відрахування із заробітної плати ОСОБА_1 до пенсійного фонду не утримувалися і не перераховувалися. (а.с.48).
Відповідно до копії акту № 3 про нещасний випадок на виробництві зазначено: п. 1 Міністерство, відомство МВС України; п. 2 Назва підрозділу установа ВІ-304/41; п. 3 Адреса підрозділу с. Товмачик Коломийського р-ну; п. 4 Прізвище. Ім`я, по батькові потерпілого ОСОБА_1 ; п. 7 «Професія (посада)» - маркировщик шпону; розряд IV; п. 8 «Цех, в якому постійно працює потерпілий» - цех струганого шпону; п. 9 «Цех, дільниця, де стався нещасний випадок, виконувана робота» - цех струганого шпону; п. 10 Прізвище майстра, на дільниці якого стався нещасний випадокдат ОСОБА_4 ; п. 11. Стаж роботи потерпілого: пп. 1.1 п. 11 «Загальний стаж роботи за основною професією» - 3 роки 9 міс. 14 днів; п.12. Інструктаж, навчання по техніці безпеки; пп. 2.1 п. 12 Інструктаж, навчання з техніки безпеки ввідний інструктаж 14.09.1992; пп. 2.2 п. 12 Інструктаж на робочому місці по роботі, при виконанні якої стався нещасний випадок 8:04.1996 р.; пп. 2.3 Навчання для роботи з підвищеною небезпеко. не проходив.; пп.2.4 Атестація не проходив; п. 13 Нещасний випадок стався в 20 годин 29 числа червня місяця 1996 року; пп. 3.1 п. 13 Повне число годин від початку роботи потерпілим 4 години; п. 14 «Детальний опис обставин нещасного випадку»: Засуджений ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працював маркіровщиком струганого шпону в цеху струганого шпону. ОСОБА_1 обміряв пачки і на них записував кількість квадратних метрів. Після вечері в 20 годині зас. ОСОБА_5 на гілятинних ножницях СК-2 обрізав струганий шпон і подавав на стіл для маркіровки. На протилежній стороні від ОСОБА_5 на столі ножниць лежало кілька пачок необрізаного струганого шпона, коли ОСОБА_5 підтягнув і вирівняв пачку шпона і натиснув кнопки для різки шпону, в цей час ззаді з правої сторони від ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_1 і просунув руки попід ніж, щоб підтягнути другу пачку шпона для різки. В цей час ніж опускається і травмує`пальці на обох руках ОСОБА_1 . Після ставшогося ОСОБА_1 був направлений в Коломийську ЦРЛ, де йому була надана мед. допомога; п. 15 «Травмуючий фактор»: ріжучий інструмент; п. 15.1 «Причини Нещасного випадку»: 1. порушення трудової дисципліни, 2. порушення правил по техніці безпеки при роботі на гілятинних ножницях СК-2.; п. 16. Перелік заходів по ліквідації нещасного випадку- провести позачерговий інструктаж по т/о з робітниками цеху.Акт складено в 10 год. 3 числа липня місяця 1996 року; п.17 . Наслідки нещасного випадку; пп. 17.1 п. 17 Наслідки нещасного випадку «діагноз по довідці лікувального закладу» - травматична ампутація ІІ-ІІІ пальця на рівні основної фаланги та середи, фаланги на рівні основи. Ампутація НФ IV пальця та скальп, рана тилу; «звільнений від роботи» - з 29.06.1996 р. по 24.07.1996 р.; «число днів непрацездатності (в робочих днях)» - 24.07.1996 р. 22 дні. (а.с. 22-23).

Відповідно до копії трудової книжки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 відсутні записи за період перебування останнього в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» , а саме за період часу з 30.08.1992 року по 17.03.1997 року (а.с. 16-18).
Згідно до копії довідки Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА про невизнання інвалідом від 09.03.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання с.Прогрес, Козелецький р-н, ві тому , що він оглядався Козелецькою МСЕК 09.03.2017 і за результатами не визнаний інвалідом. (а.с. 19).
Відповідно до копії листа Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Державна установа Коломийська виправна колонія (№41) № 17-36-17/Л-13 від 17.07.2017 р. начальник установи ОСОБА_6 повідомлено, що матеріали даного нещасного випадку направлені в Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві Козелецького району Чернігівської області, згідно їхнього звернення за № 04/406 від 04.07.2017 року. Видати оригінал Акту Н-1 установа не має можливості в зв`язку з Положенням про розслідування нещасних випадків та професійних захворювань на виробництві, де вказано термін зберігання Актів Н-1 на підприємстві, терміном 45 років без права їх вилучення. Підтверджуючі документи щодо трудових відносин ОСОБА_1 з установою ВІ-304/41 МВС України, Державна установа «Коломийська виправна колонія (№41)» не може надати Вам , так як трудового договору між засудженим і підприємством установи на той час законодавством непередбачено: діяв Виправно-трудовий кодекс України, стаття 49 залучення осіб, позбавлених волі , до суспільно-корисної праці. (а.с. 25).
Відповідно до копії довідки ДУ «Коломийська виправна колонія №41» № 12/2540 від 26.11.2021 року, яка видана ОСОБА_1 , про те, що 29 листопада 1999 року установа ВІ 304/41 УМВС України в Івано-Франківській області перейменована в Коломийську виправну колонію УДДУПВВ в Івано-Франківській області (№41) (наказ № 165 від 29.11.1999 р.). 17 квітня 2012 року Коломийська виправна колонія УДДУПВВ в Івано-Франківській області (№41) перейменована в Коломийську виправну колонію УДПтС України в Івано-Франківській області (№41) (наказ № 229 від 17.04.2012 р.). 15 грудня 2016 Коломийська виправна колонія УДПтС України в Івано-Франківській області (№41) перейменована в державну установу «Коломийська виправна колонія №41» (а.с. 49).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до вимог частин 1 ст. ст.3,46 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної,часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.5ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з частиною першою статті 3КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про оплату праці, частиною першою статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до розділу 1 підрозділу 1 пункту 1 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 623 від 10.08.1993 (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), розслідуванню підлягають травми, гострі професійні захворювання та отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом та блискавкою, ушкодження внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, поводі, урагани тощо), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори (надалі -нещасні випадки).

Відповідно до п.15 розділу 2. Повідомлення про нещасні випадки, їх розслідування та облік Власник підприємства, одержавши повідомлення про нещасний випадок, наказом призначає комісію з розслідування у складі керівника (спеціаліста) служби охорони праці підприємства (голова комісії), керівника структурного підрозділу або головного спеціаліста. До комісії також входять представник профспілкової організації, членом якої є потерпілий, а в разі гострих професійних отруєнь (захворювань) - спеціаліст санепідстанції. Якщо потерпілий не є членом профспілки, до складу комісії входить уповноважений трудового колективу з питань охорони праці.

Відповідно до п.17. Власник підприємства протягом доби після закінчення розслідування затверджує п`ять примірників акта за формою Н-1. Акт надсилається потерпілому або особі, яка представляє його інтереси; керівникові цеху або іншого структурного підрозділу (головному спеціалістові), де стався нещасний випадок, для здійснення заходів щодо запобігання подібним випадкам; державному інспекторові з нагляду за охороною праці; профспілковій організації підприємства, де стався нещасний випадок; керівникові (спеціалістові) служби охорони праці підприємства, якому акт надсилається разом з іншими матеріалами розслідування.

Відповідно до пп3 п.17 Один примірник затвердженого акта за формою Н-1 у випадках, зазначених у пунктах 22, 24, 25, 29, 30 цього Положення, надсилається також за місцем постійної роботи, служби, навчання, відбуття покарання потерпілого.

Відповідно до п. 15 Розділу І Акт за формою Н-1 разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, працівником якого є (був) потерпілий. Інші примірники акта та його копії зберігаються до здійснення всіх намічених у них заходів, але не менш як два роки.

У разі ліквідації підприємства акти за формою Н-1 підлягають передачі правонаступникові, який бере на облік ці нещасні випадки,а у разі його відсутності або банкрутства - до державного архіву.

На час відбування мною покарання був чинним Виправно-трудовий кодекс України.
Ним було передбачено, що до основних засобів виправлення і перевиховання засуджених відноситься суспільно-корисна праця (ст. 7 ВТК України),
Ст. 8 ВТК України визначає правове становище осіб, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і виправних робіт без позбавлення волі: особи, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі і виправних робіт без позбавлення волі, несуть обов`язки і користуються правами, встановленими законодавством для громадян України, з обмеженнями, що передбачені законодавством для засуджених, а також випливають з вироку суду і режиму, встановленого цим Кодексом для відбування покарання даного виду.
Згідно ст. 12 ВТК України виправно-трудовими установами, які виконують покарання у вигляді позбавлення волі, є: виправно-трудові колонії, тюрми і виховно-трудові колонії. Повнолітні особи, засуджені до позбавлення волі, відбувають покарання у виправно-трудовій колонії або в тюрмі, а неповнолітні віком до вісімнадцяти років - у виховно-трудовій колонії. Виправно-трудові колонії є основним видом виправно-трудових установ для тримання засуджених до позбавлення волі, які досягли повноліття.
Відповідно до ст. 49 ВТК України кожний засуджений повинен працювати. Адміністрація виправно-трудових установ повинна забезпечувати залучення засуджених до суспільно корисної праці з урахуванням їх працездатності та, по можливості, спеціальності. Засуджені залучаються до праці, як правило, на виробництві цих установ, а в окремих випадках - на контрагентній основі на державних або інших форм власності підприємствах, за умови забезпечення належної їх охорони та ізоляції. Виробничо-господарська діяльність виправно-трудових установ повинна бути підпорядкована їх основному завданню - виправленню та перевихованню засуджених.
Статтею 50 ВТК України передбачені умови праці осіб, позбавлених волі: для осіб, які відбувають покарання у виправно-трудових колоніях і тюрмах, встановлюється восьмигодинний робочий день. Час початку і закінчення роботи (зміни) встановлюється Правилами внутрішнього розпорядку виправно-трудових установ. Засудженим надається щотижня один день відпочинку.
На деяких видах робіт, де за умовами виробництва не може бути додержано встановленої для засуджених щоденної або щотижневої тривалості робочого часу, відповідно до законодавства про працю допускається підсумований облік робочого часу з тим, щоб середня тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала восьми годин на день.
Тривалість робочого дня засуджених, які відбувають покарання у виховно-трудових колоніях, а також надання їм щотижневих днів відпочинку встановлюються на загальних підставах відповідно до законодавства про працю.
В порядку, передбаченому законодавством про працю, засуджені звільняються від роботи в святкові дні.
Особи, позбавлені волі, права на відпустку в період відбування покарання не мають.
Час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.
Праця засуджених організується з додержанням правил охорони праці та техніки безпеки, встановлених законодавством про працю.
Згідно норм ст. 51 ВТК України особи, які втратили працездатність під час відбування покарання, після звільнення їх від покарання мають право на пенсію і на компенсування шкоди у випадках і в порядку, встановлених законодавством України.
Положення ст. 52 ВТК України передбачають оплату праці осіб, позбавлених волі: праця осіб, позбавлених волі, оплачується відповідно до її кількості та якості за нормами і розцінками, що діють у народному господарстві.
У виправно-трудових колоніях і тюрмах на особовий рахунок засуджених, які не допускають злісних порушень режиму, повинно зараховуватись незалежно від усіх відрахувань не менш як десять процентів.
Умови і порядок оплати праці осіб, позбавлених волі, визначаються Кабінетом Міністрів України. Місячний заробіток засуджених, які виконують норми виробітку або встановлені завдання, не може бути менше мінімального розміру заробітної плати.

V.Оцінка суду

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

Суд вважає доведеною ту обставину, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з підприємством установи ВІ- 304/41 УМВС України в Івано-Франківській області на посаді маркировщика шпону IV розряду в цеху струганого шпону станом на 29 червня 1996 року.

Наведене підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема довідкою виданою ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про те, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з 30 серпня 1993 року по 17 березня 1997 року, складає: з 1992 рік з вересня по грудень всього 0,07244; 1993 рік: з січня по грудень всього: 3,81775; 1994 рік: з січня по грудень всього: 12,73620; 1995 рік: з січня по грудень всього: 37,69675; 1996 рік: з січня по червень всього 56,49521; 1997 рік: всього : 0,00. (а.с.48) та копією акту № 3 про нещасний випадок на виробництві, де зазначено зазначено: п. 1 Міністерство, відомство МВС України; п. 2 Назва підрозділу установа ВІ-304/41; п. 3 Адреса підрозділу с. Товмачик Коломийського р-ну; п. 4 Прізвище. Ім`я, по батькові потерпілого ОСОБА_1 ; п. 7 «Професія (посада)» - маркировщик шпону; розряд IV; п. 8 «Цех, в якому постійно працює потерпілий» - цех струганого шпону; п. 9 «Цех, дільниця, де стався нещасний випадок, виконувана робота» - цех струганого шпону; п. 10 Прізвище майстра, на дільниці якого стався нещасний випадокдат ОСОБА_4 ; п. 11. Стаж роботи потерпілого: пп. 1.1 п. 11 «Загальний стаж роботи за основною професією» - 3 роки 9 міс. 14 днів; п.12. Інструктаж, навчання по техніці безпеки; пп. 2.1 п. 12 Інструктаж, навчання з техніки безпеки ввідний інструктаж 14.09.1992; пп. 2.2 п. 12 Інструктаж на робочому місці по роботі, при виконанні якої стався нещасний випадок 8:04.1996 р.; пп. 2.3 Навчання для роботи з підвищеною небезпеко. не проходив.; пп.2.4 Атестація не проходив; п. 13 Нещасний випадок стався в 20 годин 29 числа червня місяця 1996 року; пп. 3.1 п. 13 Повне число годин від початку роботи потерпілим 4 години; п. 14 «Детальний опис обставин нещасного випадку»: Засуджений ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 працював маркіровщиком струганого шпону в цеху струганого шпону. ОСОБА_1 обміряв пачки і на них записував кількість квадратних метрів. Після вечері в 20 годині зас. ОСОБА_5 на гілятинних ножницях СК-2 обрізав струганий шпон і подавав на стіл для маркіровки. На протилежній стороні від ОСОБА_5 на столі ножниць лежало кілька пачок необрізаного струганого шпона, коли ОСОБА_5 підтягнув і вирівняв пачку шпона і натиснув кнопки для різки шпону, в цей час ззаді з правої сторони від ОСОБА_5 підійшов ОСОБА_1 і просунув руки попід ніж, щоб підтягнути другу пачку шпона для різки. В цей час ніж опускається і травмує`пальці на обох руках ОСОБА_1 . Після ставшогося ОСОБА_1 був направлений в Коломийську ЦРЛ, де йому була надана мед. допомога; п. 15 «Травмуючий фактор»: ріжучий інструмент; п. 15.1 «Причини Нещасного випадку»: 1. порушення трудової дисципліни, 2. порушення правил по техніці безпеки при роботі на гілятинних ножницях СК-2.; п. 16. Перелік заходів по ліквідації нещасного випадку- провести позачерговий інструктаж по т/о з робітниками цеху.Акт складено в 10 год. 3 числа липня місяця 1996 року; п.17 . Наслідки нещасного випадку; пп. 17.1 п. 17 Наслідки нещасного випадку «діагноз по довідці лікувального закладу» - травматична ампутація ІІ-ІІІ пальця на рівні основної фаланги та середи, фаланги на рівні основи. Ампутація НФ IV пальця та скальп, рана тилу; «звільнений від роботи» - з 29.06.1996 р. по 24.07.1996 р.; «число днів непрацездатності (в робочих днях)» - 24.07.1996 р. 22 дні. (а.с. 22-23).

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» надати позивачу оригінал Акту № 3 про нещасний випадок на виробництві від 03 липня 1996 року (форми Н-1)- затвердженого керівником підприємства 03 липня 1996 року за матеріалами розслідування на потерпілого ОСОБА_1 , суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до п. 15 Розділу І Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 623 від 10.08.1993 (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), Акт за формою Н-1 разом з матеріалами розслідування підлягає зберіганню протягом 45 років на підприємстві, працівником якого є (був) потерпілий. Інші примірники акта та його копії зберігаються до здійснення всіх намічених у них заходів, але не менш як два роки.

Законом не передбачено обов`язку підприємства надавати саме оригінал Акту за формою Н-1 потерпілій особі. Оригінал такого акту повинен зберігатися на підприємстві.

На підставі наведеного та Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 623 від 10.08.1993, ст..ст. 7, 8, 12, 49-52 ВТК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 315,354 ЦПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити частково.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з підприємством установи ВІ- 304/41 УМВС України в Івано-Франківській області на посаді маркировщика шпону IV розряду в цеху струганого шпону станом на 29 червня 1996 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2023 року.

Суддя Васильковський В. В.