Житомирський апеляційний суд
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/10901/23 за заявою ОСОБА_1 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2023 року, постановлену під головуванням судді Лєдньова Д.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що 17.07.2020 Богунським районним судом м.Житомира постановлено ухвалу про тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов`язань, покладених рішенням суду. Заявник посилається на існування підстав, які обумовлюють необхідність скасування застосованого обмеження у виїзду за кордон. Зазначає, що 25.08.2018 року він одружився, на утриманні його дружини до укладення шлюбу перебувала дитина. У шлюбі у них народився син. Із початком воєнних дій дружина заявника виїхала із дітьми до Німеччини та отримали дозволи на проживання із фіксацією відомостей про зареєстроване місце проживання. Заявник вказує, що у Німеччині у них народилася друга спільна дитина. Вказує на відсутність можливостей сім`ї повернутись до України, потребу у спілкуванні з рідними, ОСОБА_1 просить скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за кордон, яке встановлене ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 17.07.2020 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.. На обґрунтування доводі апеляційної скарги зазначає, що сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчить про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Вказує, що пенсійного віку заявник не досяг, тому немає постійного доходу, з якого міг би сплачувати заборгованість по виконавчому провадженню. Отже свідоме ухилення заявника від виконання зобов`язань у даному випадку відсутнє. Крім того, родина ОСОБА_1 та двоє малолітніх дітей, вимушені перебувати за межами України, а встановлене судом обмеження, позбавляє останнього, як батька права піклуватися, виховувати , бачитися із дітьми.

27 вересня 2023 року надійшов відзив Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому просить відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 17.07.2020 залишити без змін. Вказує, що боржник не виконує рішення суду, заборгованість на загальну суму 284992,51 грн не погашена. А тому, відповідно до змісту п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» особі, яка має паспорт для виїзду за межі України, та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань. Вказує, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 відомо про наявність заборгованості, останній судові рішення свідомо не виконує, тому наявні достатні підстави вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання своїх зобов`язань.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції дійшов висновку, що у заявника відсутні стримуючі фактори, які за своїм зобов`язальним характером проявляють необхідність або високу ймовірність повернення до України боржника, при цьому, суд не може виключати недобросовісність поведінки, що скеровуватиметься на продовження правових підстав перебування за кордоном як самого заявника, так і його рідних. Вказане ускладнюватиме виконання рішення суду або зробить таке виконання неможливим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначається Законом України «Про виконавче провадження».

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

За змістом ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження в праві виїзду є дія неврегульованих зобов`язань.

У силу п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пункт 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає виконавцю право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини 1 статті 6 Закону України та у пункті 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Із матеріалів справи встановлено, що на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби у м. Житомирі знаходиться зведене виконавче провадження №61493020 про стягнення на користь банківської установи та державного бюджету України на загальну суму 2331333,29 грн., з яких 2118440,05 - загальний розмір боргу; 211844,00 - загальний розмір виконавчого збору; 1049,24 грн. - загальний розмір витрат виконавчого провадження, до складу якого входять наступні виконавчі провадження: - ВП № 61427880 з виконання виконавчого листа № 296/5028/15-ц виданого 05.10.2016 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" заборгованість за кредитним договором про надання кредиту у формі кредитної лінії № 02/2013 від 21.06.2013, в сумі 2 688 860,20 грн., з яких: - прострочена заборгованість по кредиту - 1 785 000,00 грн.; - заборгованість по кредиту строкова - 715 000,00 грн.; - заборгованість по простроченим процентах - 155 287,01 грн.; - заборгованість по поточних процентах - 30 673,29 грн.; - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту - 1 450,00 грн.; - заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 1 450,00 грн.

Згідно, відмітки приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського М.Р. залишок боргу за виконавчим документом становить 2113 891,85 грн., який 02.03.2020 повторно надійшов до відділу виконавчої служби за заявою стягувача. 03 березня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 35477 рекомендованим поштовим відправленням за відповідний трек номером 116.

- ВП № 61132836 з виконання виконавчого листа № 296/5028/15-ц виданого 05.10.2016 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" 3654,00 грн. сплаченого судового збору, який 03.02.2020 повторно надійшов до відділу виконавчої служби за заявою стягувача. 04.02.2020 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 23262 рекомендованим поштовим відправленням.

- ВП № 61058072 з виконання постанови ДПП УПП в Житомирській області від 06.12.2019 за № 1830179 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави адміністративного штрафу у розмірі 510 грн, який 23.01.2020 надійшов до відділу виконавчої служби за заявою стягувача. 24.01.2020 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 18832 рекомендованим поштовим відправленням.

- ВП № 59181808 з виконання постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 06.05.2019 за № 296/3608/19 про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 384,20 грн., який 22.05.2019 надійшов до відділу виконавчої служби за заявою стягувача.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 17.07.2020 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, згідно зведеного виконавчого провадження №61493020.

Положеннями ч. 5 ст. 441 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Тобто, звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів зазначає, що під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії, бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у боржника є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборні сили, події тощо).

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про те, що скасування такого засобу обмеження боржника можливо тільки при виконанні останнім зобов`язань за певними виконавчими документами.

Разом з тим, заявником ОСОБА_1 факт ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, не спростовано, відсутність можливості виконати (частково виконати) обов`язок не доведено, об`єктивних обставин, які б незалежно від боржника унеможливили вчинення реальних дій на виконання обов`язку, не встановлено.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що ОСОБА_1 намагався виконати рішення суду за рахунок інших грошових коштів або наявного у нього нерухомого чи рухомого майна будь-якої цінності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду щодо відсутності підстав для тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за межі України не спростовують. Неврегульовані зобов`язання мають місце, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є заходом забезпечення виконання судового рішення, яке протягом більше семи років не виконано.

Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 вкрай важливо виїхати за територію України у зв`язку із виникненням нових обставин, а саме перебування родини заявника, в т.ч. і двоє малолітніх дітей, у зв`язку із введенням воєнного стану за межами України в ФРН, оскільки це не є підставою для задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та спонукатиме боржника до виконання боргових зобов`язань за рішенням суду, що, в свою чергу, захистить права стягувача на отримання належних коштів.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11 жовтня 2023 року.

Головуючий

Судді