Дата документу 16.01.2023
Справа № 501/2070/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суду Одеської області у складі:

головуючого судді - Смирнова В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кочкіної О.В.,

у відкритому підготовчому судовому засіданні, у залі суду м. Чорноморськ розглянувши цивільну справу № 501/2070/19

за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача: Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», місцезнаходження: Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 28,

відповідача: ОСОБА_2 , місце проживання за адресо: АДРЕСА_2 ,

третя особа: Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України, місцезнаходження: м. Одеса, вул. 1-а Сортувальна, 36-Г,

предмет та підстави позову: про зняття арешту з рухомого майна,

учасники справи не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ПАТ «МТБ БАНК»., ОСОБА_2 з вимогою зняття арешту з рухомого майна. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що позивачу належить автомобіль марки «Ауді 90» 1991 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Від 31.01.2019 року позивач уповноважив ОСОБА_4 на здійснення дій, щодо належного позивачу автомобіля, тоді стало відомо, що в реєстраційній базі МРЕО на належний транспортний засіб накладений арешт Суворовським ВДВС Одеського МУЮ в рамках виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-509/2009 про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» у розмірі 13 061,03 грн. та 76 447,96 дол. США.

Листом Територіального Сервісного центру №5142 від 06.03.2019 року вказаний транспортний засіб значиться за ОСОБА_1 та знаходиться під арештом, накладеним Першим Суворовським районним судом м.Одеси вих. № В-11/376 від 28.04.2011 року. Також, листом від 08.02.2019 року № 6336 Першим Суворовським ВДВС м. Одеси повідомлено, що в рамках вказаного виконавчого провадження ВП № 24811192 накладено арешт на рухоме майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження В-11/376 від 28.04.2011 року перевіркою журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, встановлено, що ВП №24811192 завершено у 2012 році. Крім того з витягів від 05.07.2016 року та 28.02.2019 року Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відсутні відомості щодо обтяжень автомобілю д/н/з НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 . Та особисто позивач не має ніякого с відношення до ПАТ «Марфін Банк».

Тому позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду, та просить суд:

Зняти арешт з автомобіля марки Ауді 90, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , що накладений в рамках виконавчого провадження ВП №24811192 від 28.04.2011 року.

Стягнути з відповідача судові витрати.

Представник відповідача ПАТ «МТБ БАНК» - Мезнер О.Е. надав до суду відзив на позовну заяву, заперечував проти заявлених вимог, та просив суд залучити співвідповідачем ОСОБА_2 (а.с. 28-48).

Відповідач ОСОБА_2 не надав відзив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник відповідача ПАТ «МТБ БАНК» - Мезнер О.Е. від 26.07.2019 року надав до суду відзив на позовну заяву, заперечував проти заявлених вимог, та просив суд залучити співвідповідачем ОСОБА_2 (а.с. 28-48).

07.04.2020 року представник позивача ОСОБА_4 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 87).

18.05.2020 року представник позивача ОСОБА_4 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 88-89).

11.06.2020 року представник позивача ОСОБА_5 надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 95-96).

22.09.2020 року представник позивача Сторчак П.О. надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 103).

Представник відповідача ПАТ «МТБ БАНК» Бланковська Г.О. від 16.12.2020 року надала до суду заяву про відкладення судового засідання (а.с. 121-125).

Представник відповідача ПАТ «МТБ БАНК» Денисенко Л.М. від 08.02.2021 року надала до суду заяву про відкладення судового засідання (а.с. 128-137).

03.02.2021 року представник позивача Сторчак П.О. надав до суду заяву про слухання справи без їх участі, підтримав заявлені позовні вимоги (а.с. 138).

03.03.2021 року представник позивача Сторчак П.О. надав до суду заяву про долучення доказів по справі (а.с. 140).

Представник відповідача ПАТ «МТБ БАНК» Бланковська Г.О. від 03.03.2021 року надала до суду заяву про відкладення судового засідання (а.с. 145).

08.06.2021 року представник позивача Сторчак П.О. надав до суду заяву про відкладення слухання справи (а.с. 157).

Представник відповідача ПАТ «МТБ БАНК» Денисенко Л.М. від 09.06.2021 року надала до суду заяву про зупинення провадження у справі (а.с. 158-163).

12.12.2022 року представник позивача Сторчак П.О. надав до суду клопотання про поновлення провадження у справі (а.с. 168-179).

Відповідач ОСОБА_2 , сповіщався належним чином, до суду не з`явився, відзив не надав, про причини неявки суд не сповістив (а.с. 61-62, 152).

Третя особа до суду не з`явилася, відзив не надала, про причини неявки суд не сповістила (а.с. 21, 51, 63, 64, 72-73, 75, 94, 150).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

08.07.2019 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області відкрито провадження по справі (а.с. 20).

28.08.2019 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області по справі залучено співвідповідача (а.с. 56).

28.10.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області закрито підготовче судове засідання по справі (а.с. 108).

19.11.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області судом визначено участь третьої особи обов`язковою (а.с. 114).

09.06.2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області задоволено клопотання про зупинення провадження по справі (а.с. 165).

15.12.2022 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області провадження по справі за заявою поновлено та призначено до розгляду (а.с. 181).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що листом Територіального Сервісного центру №5142 від 06.03.2019 року транспортний засіб д/н/з НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 значиться за ОСОБА_1 та знаходиться під арештом, накладеним Першим Суворовським районним судом м.Одеси вих. № В-11/376 від 28.04.2011 року (а.с. 7).

Відповідно листа № 6336 від 08.02.2019 року - Першим Суворовським ВДВС м. Одеси повідомлено, що в рамках виконавчого провадження ВП № 24811192 накладено арешт на рухоме майно ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження В-11/376 від 28.04.2011 року перевіркою журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, встановлено, що ВП №24811192 завершено у 2012 році (а.с. 8).

Згідно витягів від 05.07.2016 року та 28.02.2019 року Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відсутні відомості щодо обтяжень автомобілю д/н/з НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 (а.с. 9-10).

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки Ауді 90, 1991 року випуску від 06.05.2011 року зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 11).

Згідно довіреності від 31.01.2019 року ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_4 на здійснення дій, щодо належного позивачу автомобіля Ауді 90, 1991 року випуску, д/н/з НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 (а.с. 13).

Згідно листа №1105/01 від 08.08.2016 року на ім`я ОСОБА_1 від ПАТ МАРФІН БАНК надано відомості про відсутність в державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяжень транспортного засобу Ауді 90, 1991 року випуску, д/н/з НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 (а.с. 14).

Відповідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23.07.2019 року, обтяження на Ауді 90, 1991 року випуску, д/н/з НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 відсутні (а.с. 34-35).

Згідно постанови ВПР № 55663513 від 30.01.2018 року за виконавчим листом №2-509-2009 виданого 16.069.2009 року Саратським районним судом Одеської області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованості у розмірі 33 794,63 доларів США (а.с. 36).

Відповідно кредитного договору №00935/27.03.2008 р. ОСОБА_2 уклав договір з ПАТ «Марфін Банк» на суму 75 000,00 доларів США (а.с. 37-48).

Згідно ухвали Саратського районного суду одеської області по справі №513/429/21 від 27.10.2022 року по справі за позовом ПАТ «МТБ БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про відчуження транспортного засобу позов залишено без розгляду через повторну неявку позивача (а.с. 170-173).

V. Оцінка Суду.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 76, ч.1, 2 ст. 77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 57 зазначеного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частина третя та четверта ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 60 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст.57, 58 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, вимоги інших осіб, щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, то заява ОСОБА_1 про звільнення майна з під арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем обрано невірний спосіб порушеного права, оскільки питання зняття арешту під час здійснення виконавчого провадження, повинно бути предметом розгляду в порядку оскарження дій або бездіяльності державного виконавця, а тому в задоволенні позовних вимог про зняття арешту з майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.16 ЦК України, ст.ст.57, 58, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 76, 77, 79, 80, 282, 447 ЦПК України, Суд,

У Х В А Л И В

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», ОСОБА_2 , третя особа - Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України про зняття арешту з рухомого майна - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов