Справа №333/6120/22
Провадження №2-о/333/48/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці - адвоката Петрової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника заявника, адвоката Петрової М.О. про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно неї строком на 6 місяців з наступними заборонами: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що воназареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За цією ж адресою в квартирі зареєстрований її син -ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Квартира належить їй на праві власності. Її син - ОСОБА_2 створив неможливі умови проживання в квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Він систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. ОСОБА_2 вживає наркотичні засоби, алкоголь, поводить себе агресивно, ображає, штовхає заявницю, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, вбити, вдарити, краде речі, вимагає гроші на наркотики і алкоголь. З приводу таких неправомірних дій ОСОБА_2 , вона неодноразово зверталася до поліції. 12.09.2022 року винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , що він вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, ображав її, штовхав, хапав за руки, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказаним заборонним приписом ОСОБА_2 строком на 10 діб заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою від домашнього насильства; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. З приводу цього адміністративного правопорушення Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесена постанова від 26.10.2022 року, ЄУН 333/4145/22, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2,ст.185КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 40 /сорока/ годин громадських робіт. 08.11.2022 р. винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , що він перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказаним заборонним приписом ОСОБА_2 строком на 10 діб заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою від домашнього насильства; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. 23.11.2022 р. винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 , що він перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Вказаним заборонним приписом ОСОБА_2 строком на 10 діб заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою від домашнього насильства; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи.Крім того, 10 лютого 2022 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 , яким видано обмежувальний припис ОСОБА_2 та були встановлені тимчасові обмеження його прав строком на 6 місяців. Незважаючи на заходи профілактичного впливу, кривдник своєї поведінки не змінює, через що її проживання в квартирі є нестерпним, а тому вона змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. ОСОБА_2 постійно вчиняє домашнє насильство щодо неї, що свідчить про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Тому, для забезпечення дієвого та ефективного захисту від кривдника прохає видати обмежувальний припис.

У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали та просили задовольнити її, з підстав зазначених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_2 , який мешкає із заявницею, в належній їй квартирі, систематично вчиняє відносно своєї матері заявниці по справі систематичне домашнє насилля, яке виражається в діях психологічного, фізичного, економічного характеру: б`є, ображає, погрожує вбити, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, вимагає гроші.

Вищевказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про право власності заявниці на вищевказану квартиру, копією паспорту заявниці, копіями термінових приписів від 12.09.2022 року., 08.11.2022 р., 23.11.2022 р., висновком спеціаліста від 06.12.2022 р. про наявність у заявниці легких тілесних ушкоджень, з її слів спричинених сином 05.12.2022 р., копією постанови від 26.10.2022 року, ЄУН 333/4145/22, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2, ст.185 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді 40 /сорока/ годин громадських робіт, копією рішення суду від 10 лютого 2022 року, справа № 333/238/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 , яким видано обмежувальний припис ОСОБА_2 та були встановлені тимчасові обмеження його прав строком на 6 місяців, а також, відеозаписом, наданого заявницею.

Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3ЗаконуУкраїни «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб,на якихпоширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання,серед яких подружжя,батьки (мати,батько) і дитини (діти), дід (баба) та онук (онука).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне і фізичне насильство. Під час судового розгляду було встановлено випадки вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 .

Суд, враховуючи встановлені обставини та надані заявницею докази, вважає встановленим обставини про факти насильства ОСОБА_2 щодо заявниці. Зважаючи на тривалість та системність протиправної поведінки ОСОБА_2 , суд виходить з того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії відносно заявниці, а тому доводи заявниці про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису, є обґрунтованими. Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у Постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях, зокрема Мудрик проти Республіки Молдова, скарга № 74839/10), неодноразово вказував, що домашнє насильство та певна бездіяльність держави відносно кривдника може свідчити про порушення вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Визначення формою домашнього насильства над дитиною у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» і випадку, коли дитина стала свідком (очевидцем) насильства, та встановлення судом обмежувального припису із застосуванням заходів тимчасового обмеження прав кривдника, визначених частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи.

На підставі встановлених обставин справи та оцінки фактів небезпеки (ризиків), суд дійшов висновок, що існує обґрунтований ризик продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Зазначене підтверджується фактичними обставинами справи та доказами, з яких вбачається вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо своєї матері і відсутність зміни своєї поведінки. А тому пріоритет має бути надано безпеці постраждалої особи, а не правам кривдника, поведінка якого переходить у більш жорстку форму.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у подібній справі № 766/13927/20-ц, провадження № 61-17471св20.

Таким чином, зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 3501-3508 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_2 , задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в якому визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , строком на 6 (шість) місяців, з наступними заборонами:

- заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Копію рішення направити до Відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова