№ 336/9801/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Мар`єнко В.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.01.2019 року по 01.11.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Боржники не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» змушений звернутися до суду.

За позовом позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 22 793,58 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 02.12.2021 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначила, що вона є власником квартири та мешкає в ній одна, що підтверджується актом про не проживання від 04.01.2022, що складений мешканцями будинку та головою ОСББ.

Вважає, що позивач незаконно використав персональній дані відповідачів.

Відповідач зазначає, що у неї відсутня заборгованість за надані послуги з центрального опалення.

Щодо заборгованості за гаряче водопостачання, у відповідачки встановлено електробойлер, послугами позивача з гарячого водопостачання вона не користується.

18.01.2022 позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідачі не провели своєчасно повірку лічильника, а тому з лютого 2019 засіб обліку було знято з комерційного обліку та плата за гаряче водопостачання нараховувалося відповідно до нормативів споживання. 28.01.2020 Концерн «МТМ» отримав відомості про повірку засобу обліку, надалі нарахування вартості послуг здійснювалося за показаннями лічильника. З серпня по жовтень 2021 відповідачі не надавали показань, а тому нарахування вартості гарячого водопостачання відбувалося з урахуванням будинкового приладу обліку. У листопада 2021 року відповідачі передали показання квартирного засобу обліку, на підставі чого Концерн «МТМ» здійснив перерахунок.

До відповіді на відзиву надано, зокрема, більш детальний розрахунок вартості гарячого водопостачання.

19.01.2022 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, за якою просить стягнути з відповідачів 19 634,24 грн. за послуги з гарячого водопостачання.

15.11.2022 представник відповідача надала додаткові пояснення на відповідь на відзив, які суд розцінює як заперечення на відповідь на відзив

Судові засідання неодноразово відкладалися за клопотанням сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Відповідач ОСОБА_2 та її представник заперечували проти позову, з підстав, викладених у їх заявах по суті справи. Відповідач додатково пояснила, що у неї померла мама, важко захворів чоловік, тому вона вчасно не здійснила державну перевірку лічильника. Інші відповідачі до суду не з`являлися.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

За змістом ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Позивач у період з 01.11.2019 по 01.11.2021 надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у вказане приміщення, яке є зареєстрованим місцем проживання відповідачів та неповнолітнього на день подачі позову ОСОБА_5 , який за поясненнями відповідача в судовому засіданні є її внуком сином ОСОБА_3 (а.с. 7).

Крім того, до 19.12.2019 за вказаною адресою проживала ОСОБА_6 (знята з реєстрації у зв`язку із смертю).

Заборгованості за послуги з централізованого опалення відповідачі не мають.

Однак у період з лютого 2019 по січень 2020 у відповідачів утворилася заборгованість за гаряче водопостачання, яка за розрахунками позивача становить 19 634,24 грн.

Так, згідно з пунктом 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила №630), які були чинні на час спірних правовідносин, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Пунктом 20 Правил № 630 передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до пункту 21 Правил № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Питомі норми споживання гарячої води у м. Запоріжжі були затверджені рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №474 від 28 листопада 2014 року та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу.

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02 листопада 2017 року, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Проаналізувавши зазначені норми, суд доходить до висновку, що станом до 28 листопада 2017 року включно періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а починаючи з 29 листопада 2017 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, повинна здійснюватися за кошти абонентів.

Наслідком несвоєчасної перевірки такого обладнання є зняття лічильнику з обліку в базі даних Концерну із подальшим нарахуванням послуг згідно зі встановленими нормами та тарифами відповідно до кількості зареєстрованих у приміщенні осіб.

Концерном «Міські теплові мережі» було знято з комерційного обліку лічильник водопостачання у квартирі відповідачів внаслідок порушення останнім вимог законодавства. А тому, починаючи з лютого 2019 року по січень 2020 року нарахування проводилось згідно зі встановленими нормами та тарифами відповідно до кількості зареєстрованих у приміщенні осіб.

Акт фактичного проживання/непроживання не спростовує приведені відповідачем розрахунки за встановленими нормами, адже в силу згаданої вище ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Крім того, положення ч. 4 ст. 544 ЦК України надає можливість боржнику, який виконав солідарний обов`язок, право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Між тим, суд доходить висновку про необхідність здійснення перерахунку за нормами споживання з 19.12.2019 по 31.12.2019 та січень 2020 року, оскільки позивач при здійсненні розрахунку виходив з п`яти зареєстрованих осіб, між тим з 19.12.2019 ОСОБА_6 була знята з реєстрації. Відтак за наданою позивачем формулою суд приходить висновку, що заборгованість за грудень 2019 становить 1353,62 грн, за січень 2020 1376,77 грн, а загальна заборгованість за гаряче водопостачання за період з лютого 2019 року по січень 2020 року становить 19 166,09 грн.

Щодо решти доводів відповідача суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають задоволенню частково.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.264,265,279,352,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 19 166,09 грн (дев`ятнадцять тисяч сто шістдесят шість гривень 09 коп.).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2215,88 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», місцезнаходження: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137;

Відповідач 1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач 2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач 3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.01.2023

Суддя Є.С. Боєв 11.01.23