печерський районний суд міста києва
Справа № 2-471/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань - Сміян А.Ю.,

за участю:

представника заявника: Ванжули Я.В.,

представника приватного виконавця: Урбана Д.Д.,

представника стягувача: не з`явився,

представника ДП «Сетам»: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги на дії приватного виконавця шляхом зупинення виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник, ОСОБА_1 ) звернулась до суду зі скаргою на дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Наталії Олегівни (далі - Приватний виконавець Уманець Н.О.), у якій просить: визнати дії Приватного виконавця Уманець Н.О., направлені на примусову реалізацію квартири без одночасного надання боржнику (заявнику) іншого житла протиправними, тобто, в порушення ст. 109 Житлового кодексу України (далі - ЖК України); заборонити Приватному виконавцю Уманець Н.О. вчиняти будь-які дії в порядку виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року у справі № 2-471/12, направлені на реалізацію іпотечної квартири АДРЕСА_1 , без надання альтернативного рівноцінного житла боржнику (іпотекодавцю) відповідно до ст. 109 ЖК України; зобов`язати Приватного виконавця Уманець Н.О. направити на адресу боржника (іпотекодавця) копію висновку щодо результату оцінки майна (іпотечної квартири АДРЕСА_1 ) за ціною 8 473 000,00 грн.

Одночасно зі скаргою на дії Приватного виконавця Уманець Н.О. заявник подала клопотання про зупинення виконання судового рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року у справі № 2-471/12 в частині примусової реалізації іпотечної квартири через систему ДП «Сетам».

У зазначеному клопотанні заявник просить до закінчення розгляду даної скарги зупинити виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року у справі № 2-471/12 щодо реалізації іпотечної квартири АДРЕСА_1 через ДП «Сетам» (реєстраційний номер лота - 530803).

Клопотання обґрунтоване тим, що призначення торгів щодо примусової реалізації вказаної квартири на 31.07.2023 року суперечить ч. 2 ст. 109 ЖК України та може призвести (у разі відчуження квартири) до унеможливлення відновлення порушених прав іпотекодавця (боржника).

В судовому засіданні представник заявник підтримав клопотання про зупинення виконання судового рішення, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник приватного виконавця щодо задоволення клопотання заперечував.

В судове засідання представника стягувача та представник ДП «Сетам» не з`явились; про день, час, місце розгляду скарги повідомлялись у встановленому законом порядку.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання про зупинення виконання рішення суду та матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Зупинення виконання судового рішення передбачено лише ст. 436 ЦПК України, за приписами якої суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Інших випадків зупинення виконання судового рішення, у тому числі, можливості забезпечення скарги шляхом зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, нормами ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відтак, обраний боржником спосіб забезпечення не відповідає вимогам закону.

Разом з тим, згідно п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Так, відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа; зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення.

Відтак, вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавця. Оскарження дій виконавця щодо вчинення ним виконавчих дій в рамках виконавчого провадження не є підставою для зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин, боржник має право звернутись до приватного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження та у разі відмови у задоволенні його заяви ним може бути оскаржено відповідне рішення приватного виконавця до суду.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що клопотання заявника про зупинення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 18, 352, 353, 436 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення скарги на дії приватного виконавця шляхом зупинення виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Хайнацький