УХВАЛА

13 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 536/1273/21

провадження № 61-14013ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід

судді-доповідача Фаловської Ірини Миколаївни у справі за позовом Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - ДП «Укравтогаз»

НАК «Нафтогаз України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 1 282 872,96 грн.

Кременчуцький районний суд Полтавської області рішенням від 31 січня

2022 року позов ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» 1 282 872,96 грн.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Полтавський апеляційний суд постановою від 03 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року залишив без змін.

28 вересня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 03 жовтня 2022 року.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Системою автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 відповідно до протоколу

від 28 вересня 2023 року справу призначено судді-доповідачеві

Фаловській І. М. та визначено, що до складу колегії входять судді:

Ігнатенко В. М., Сердюк В. В.

06 жовтня 2023 року до Верховного Суду від ДП «Укравтогаз»

НАК «Нафтогаз України» надійшло заперечення проти клопотання про поновлення процесуальних строків.

Верховний Суд ухвалою від 18 жовтня 2023 року відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.

Визнав наведені в клопотанні ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 03 жовтня 2022 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

10 жовтня 2023 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді-доповідача Фаловської І. М.

Заява мотивована тим, що суддя-доповідач, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень днем (датою) вручення копії повного судового рішення, від якого за цивільним процесуальним законом обчислюється строк на оскарження, визначила дату 06 жовтня 2022 року, у яку був оприлюднений текст оскаржуваної постанови Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень, що не відповідає змісту норми права, яка підлягає застосуванню. У матеріалах касаційного провадження на дату подання заявником касаційної скарги є докази вручення судового рішення під розписку - 14 вересня 2023 року, копія якої була надана до клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження, за відсутності інших доказів, якою визначені інша дата.

Також заявник вказує, що суддя-доповідач, отримавши касаційну скаргу ОСОБА_1 разом з доданим до неї клопотанням про поновлення строків, сприяла повідомленню іншого учасника справи (ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України») та безпідставно (без відповідного клопотання на ознайомлення зі справою) надала йому доступ до поданих заявником процесуальних документів, що є порушенням статті 127 ЦПК України, згідно з якою заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк без повідомлення учасників справи. У матеріалах справи № 536/1273/21, з якими особисто у приміщенні суду заявник ознайомився 08 листопада 2023 року на підставі клопотання, були відсутні будь-які процесуальні документи про підстави такого ознайомлення зі справою іншою стороною, проте, у тексті поданого ДП «Укравтогаз»

НАК «Нафтогаз України» заперечення від 06 жовтня 2023 року на клопотання ОСОБА_1 наявні його спростування по кожному наданому ним доказу та доводу.

Крім того, заявник зазначає, що 06 жовтня 2023 року суддя-доповідач прийняла заяву з процесуальних питань (заперечення сторони

ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» на клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків) та дослідила подані разом з нею недопустимі (одержані з порушенням порядку, встановленого законом) докази, що є порушенням частин другої, четвертої статті 183 ЦПК України, згідно з якими суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду, оскільки відсутні докази його направлення на адресу заявника.

На думку ОСОБА_1 , вказані обставини викликають у нього особисто сумніви в об`єктивності та неупередженості судді-доповідача Фаловської І. М., через які заявника незаконно позбавлено права на звернення до суду гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевказаного, з метою забезпечення справедливого та неупередженого розгялду справи, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. підлягає відводу на підставі пункту 5

частини першої статті 36 ЦПК.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 5 частин першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною другою статті 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до частинпершої-третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 09 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02) зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, Верховний Суд констатує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що суддя-доповідач має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм Верховним Судом підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Отже, сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. не свідчить про наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої

статті 36 ЦПК України.

Доводи заявника про те, що суддя Верховного Суду Фаловська І. М. відмовляє ОСОБА_1 у доступі до правосуддя є безпідставними

з огляду на таке.

Так, наведеною вище ухвалою від 18 жовтня 2023 року Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без руху, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого

статтею 390 ЦПК України.

Клопотання про поновлення строку заявник мотивував тим, що він був присутнім при оголошенні вступної та резолютивної частин постанови Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року. Проте повний текст постанови суду від 03 жовтня 2022 року засобами поштового зв`язку рекомендованим листом не отримував. Також вказував, що наприкінці

2021 року він у пошуках роботи виїхав разом із сім`єю з Полтавської області до міста Києва (де зараз мешкає). Повний текст постанови суду від 03 жовтня 2022 року отримав в приміщенні суду першої інстанції лише 14 вересня

2023 року, що підтверджується підписом на оскаржуваному судовому рішенні. Також заявник зазначив, що відповідно до листа Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 грудня 2022 року відомості щодо вручення копії постанови Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року

ОСОБА_1 відсутні.

На переконання заявника, зазначене є достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року (з урахуванням вихідних днів) закінчився

03 листопада 2022 року.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06, від 21 грудня 2010 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

У цій справі, 28 вересня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

06 жовтня 2023 року до Верховного Суду від ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» надійшло заперечення проти клопотання про поновлення процесуальних строків. Вказане заперечення було подано з власної ініціативи ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України».

08 листопада 2023 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами касаційного провадження, на час ознайомлення, заперечення

ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» проти клопотання про поновлення процесуальних строків, було долучено до матеріалів касаційного провадження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належному судовому процесі.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами окремої особи. Дотримання строків стосується всіх учасників спору, які мають право на справедливий суд.

З метою надання належного здійснення правосуддя, забезпечення

ОСОБА_1 права доступу до суду, а саме можливість викласти аргументи щодо поважності пропуску строку, спростувати заперечення

ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» проти клопотання про поновлення процесуальних строків, суд касаційної інстанції і направив копію вказаного заперечення заявнику. Зазначене не вказує на упередженість судді Фаловської І. М.

Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що доводи заяви про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. по своїй суті є незгодою заявника

з прийнятим суддею процесуальним рішенням, що відповідно

до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Доводи заяви про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді-доповідача Фаловської І. М., отже, заявлений відвід є необґрунтованим.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Вирішуючи питання про відвід, суд не здійснює оцінку ухвалених суддею процесуальних рішень.

За наведених обставин, враховуючи висновок про необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді-доповідача Фаловської І. М., питання про відвід судді-доповідача Фаловської І. М. згідно з частиною третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської Ірини Миколаївни визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Фаловської Ірини Миколаївнипередати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяІ. М. Фаловська