Номер провадження: 22-ц/813/4921/23
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Коновалової В.А.,Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом, який згодом 06 липня 2021 року уточнив та остаточно просив солідарно стягнути з відповідачів 237 039,00 грн. матеріальної шкоди та солідарно зобов`язати відповідачів ГУ ДКС України в Одеській області, Одеську митницю ДФС, ОСОБА_2 полагодити пошкоджений автомобіль з відповідним встановленням строків у 3 місяці.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14 жовтня 2018 в м. Одеса на перехресті Каретного узвозу та Польського узвозу відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів CHEVROLET NIVA, д/н НОМЕР_1 , що належить Південній митниці та NISSAN SILVIA S12, д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

В наслідок ДТП, автомобіль, який належить позивачу зазнав серйозних пошкоджень. Оформлення ДТП закінчилося пізно у вечері, до міста ДТП було викликано евакуатор, який доставив автомобіль до СТО «автосмайл» де авто знаходилось під охороною до моменту проведення експертизи від страхувальника.

З метою проведення експертизи необхідно було застосувати технічні засоби, які були відсутні на СТО «автосмайл», тому позивач викликав евакуатор для перевезення авто з одного СТО до іншого. Після проведення експертизи, та відмови страхувальника від відшкодування збитків у повному обсязі, було викликано евакуатор для перевезення пошкодженого авто на постійне місце зберігання, де воно в такому з стані знаходиться і по цей час. Вартість витрат на евакуатор становлять 3600 грн.

18 грудня 2018 року постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/19053/18 ОСОБА_2 визнано винним у скоєні вказаної ДТП.

За висновком експерта СК«Арсенал Страхування», клієнтом якої є винна особа, вартість відшкодування завданої шкоди становить 326 079,94 грн., а загальна вартість з урахуванням відновлювальних робіт складає близько 357 628 грн. Оскільки позивачу було відмовлено в отриманні копій експертизи для з`ясування усіх обставин, за його ініціативою призначалася додаткова експертиза з відповідним повідомленням порушника та страхової компанії про місце та час її проведення. Проведення огляду відбулося 26 липня 2019 експертом Момот А.О., згідно висновку якого вартість матеріального збитку становить 88 532 грн.

При цьому позивач зазначає, що висновки експертів сильно відрізняються, і його не влаштовують у зв`язку з тим, що отримання грошей за сумою встановленою будь якою експертизою, не відшкодує заподіяні збитки у повному обсязі.

Спільним висновком у обох експертів є той факт що автомобіль може бути відремонтовано, тобто доведено авто до того стану, у якому він був до ДТП, з тими самими властивостями, які мають значення для позивача як власника.

Водночас позивач вказує, що на момент ДТП він керував повністю справним спортивним рідкісним легендарним автомобілем NISSAN SILVIA у кузові НОМЕР_3 жовтого кольору представницького класу, з низкою властивостей а саме: оновлений двигун SR20DE з встановленою турбіною, інтеркулером, клапаном скидання надвисокого тиску турбіни та змінного куту відкриття клапанів від NISSAN SILVIA S14; встановлений Кондиціонер та клімат контроль від NISSAN SILVIA S14; встановлена протівозаносна підруліваюча система НІСАSS від NISSAN SILVIA S14; електричні дзеркала; електричні скло підйомники; люк; колеса 17 дюймів; оновлена зимова гума; фари, які відкриваються; світловий проектор параметрів руху на вітрове скло; глушник з нержавіючої сталі; задній привід NISSAN SILVIA S14; автоматична блокіровка задніх коліс NISSAN SILVIA S14; спортивні амортизатори; сидіння типу «рекаро»; коробка автомат зі спортивним режимом від NISSAN SILVIA S14; жовтий колір; зміцнена тормозна система від NISSAN SILVIA S14.

Саме це авто та усі зазначені вище властивості дуже важливі для нього: позивач брав участі у спеціально забезпечених та організованих перегонах де отримав нагороди, подорожував; автомобіль дуже відомий у соціальних мережах; позивач постійно замовляє рідкі дороговартісні деталі, з різних країн для покращення стану авто. Впродовж останніх років, ним було здійснено ряд ремонтних, та відновлювальних робіт щодо заміни частин авто на більш нові, якісні та такі, що мають унікальні та оригінальні характеристики.

Позивач зазначив, що положення ст. 22 ЦК України та той факт що не можливо встановити експертним дослідженням реального збитку у грошовому еквіваленті, а ремонт авто він не має можливості фінансувати самостійно дають йому право вимагати відшкодування шкоди завданої пошкодженням автомобіля в натурі.

В обґрунтування підстав для відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 150 000 гривень, позивач зазначив, що автомобіль дуже важливий для нього з усіх точок зору, втративши автомобіль на тривалий час він нервував з того, що не може їздити та отримувати від цього задоволення, не міг пересуватись так, як йому було звично, втратив комфорт, деякі соціальні стосунки та можливість використовувати свій автомобіль у своєї праці. В нього виникли додаткові витрати на таксі, зберігання авто (900 грн. на місяць) та евакуатор.

В уточненій позовній заяві позивач, зазначив, що впродовж 5 місяців ОСОБА_2 та Південна митниця Держмитслужби не надали будь-яких пропозицій що до врегулювання спору та не дали відповіді на пропозицію позивача про досудове врегулювання спору від 13 березня 2019 року.

Позивач зауважив, що відповідачі ОСОБА_2 та Південна митниця Держмитслужби у першу чергу відремонтували своє авто «CHEVROLET NIVA».

Також позивач додатково просив стягнути з відповідачів, понесені ним витрати на листування, судові витрати, витрати на проведення експертизи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 06 лютого 2023 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги під час вирішення справи судом першої інстанції його позбавлено можливості надати відповідь на відзив відповідача СК «Арсенал Страхування» поданий на його позовну заяву, і суд безпідставно обґрунтував своє рішення доказами та обставинами, викладеними у відзивах відповідачів, поданих поза межами визначених судом строків. Скаржник також посилається на те, що суд не оголосив про перехід до розгляду справи по суті, як і про перехід до судових дебатів, яких на думку скаржника фактично не відбулось, що позбавило його можливості висловити свою позицію. Окрім того, за доводами скаржника суд першої інстанції взагалі не дослідив можливості відшкодування відповідачами шкоди в натурі, відповідно до вимог позовної заяви.

17 березня 2023 року через підсистему Електронний суд Одеською митницею ДМС України направлено відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги та законність оскаржуваного рішення просила відмовити у її задоволенні скарги позивача та залишити оскаржуване рішення без змін.

16 березня 2023 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» засобами поштового зв`язку направлено до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому заперечуючи проти задоволення скарги, зокрема, вказує, що до суду та позивачу направлявся відзив на уточнену позовну заяву після отримання її копії та повістки про виклик у наступне судове засідання. Факт направлення цього відзиву учасникам справи підтверджується долученими до нього пісьмовими доказами. Відповідач також наполягає на тому, що позивач, попри його посилання на протилежне, був обізнаний про зміст викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечень проти уточненої позовної заяви, тому просить залишити оскаржуване рішення без змін, при цьому зауважує, що не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

22 березня 2023 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 направив до суду відповідь на відзив Одеської митниці ДМС України на апеляційну скаргу, у якій зазначив, що такий відзив по суті є відзивом на позовну заяву, адже не містить жодних заперечень щодо доводів, викладених у апеляційній скарзі.

23 березня 2023 року ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність оскаржуваного рішення та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

27 березня 2023 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 направив до суду відповідь на відзив ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» поданий на апеляційну скаргу, у якій підтримуючи доводи апеляційної скарги зауважив, що його обізнаність про зміст відзиву ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на позовну заяву не може братись судом до уваги, оскільки такий відзив було направлено до суду відповідачем ще до постановлення судом ухвали про залучення ПРАТ «СК «Арсенал Страхування», в якості відповідача у справі.

27 березня 2023 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 направив до суду відповідь на відзив ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області на апеляційну скаргу у якій скаржник зауважив, що суттю апеляційної скарги є однобічність розгляду судом першої інстанції заявлених ним вимог вимог, та прийняття до уваги заперечень відповідачів, викладених у відзивах, поданих поза межами процесуальних строків.

27 березня 2023 року на електрону пошту апеляційного суду ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Фомін А.І., направив відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що доводи апеляційної скарги є надуманими, та нічим не підтвердженими та такими, що базуються на суб`єктивній оцінці скаржником дій суду, у зв`язку із чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

01 квітня 2023 року через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 направив до суду відповідь на відзив ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Фомін А.І., на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що відзив відповідача зумовлений не розумінням суті позовних вимог та апеляційної скарги. На думку скаржника, суд першої інстанції не міг брати до уваги відзиви відповідачів, а отже повинен був розглядати позовну заяву, як таку щодо якої відповідачі не заперечували, тобто фактично визнавали позовні вимоги, а отже мав задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення скаржника та представника відповідача за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про солідарне зобов`язання відповідачів полагодити пошкоджений автомобіль, суд виходив з того, що в даному випадку, у зв`язку з настанням страхового випадку, саме на ПП «Страхова компанія «Арсенал страхування» покладено обов`язок відшкодувати у встановленому Законом порядку позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, разом з цим такий спосіб відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, як зобов`язання полагодити пошкоджений автомобіль законодавством не передбачений.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів солідарно матеріальної шкоди суд першої інстанції відмовив з огляду на їх недоведеність, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат на проведення експертизи з тих підстав, що замовлення експертного дослідження та отримання висновку відбулося за ініціативою ОСОБА_1 до звернення до суду з цим позовом, підставою відмови суду першої інстанції у стягненні з відповідачів моральної шкоди стала недоведеність самої моральної шкоди та причинного зв`язку між поведінкою відповідачів та заподіяною шкодою.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 14 жовтня 2018 року о 14 годині 15 хвилин в м. Одеса по вул. Каретний узвіз, перехрестя вул. Польський узвіз, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «CHEVROLET NIVA», д/н НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з т/з «NISSAN SILVIA», д/н НОМЕР_2 , чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, при ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року, яка набрала чинності 29 грудня 2018, у справі №522/19053/18 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Власником автомобіля «CHEVROLET NIVA», д/н НОМЕР_1 , є Південна Митниця Міндоходів, транспортного засобу «NISSAN SILVIA», д/н НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 .

На момент настання ДТП страховиком цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «CHEVROLET NIVA», д/н НОМЕР_1 , було ПАТ «СК «Арсенал страхування», про що ОСОБА_1 повідомлено листом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 528/ОУ/О від 15 січня 2019 року, у якому також роз`яснено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.1.1 Генерального договору предметом даного Договору є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації Страхувальником транспортних засобів, вказаних в Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Страховим випадком за Договором є дорожньо-транспортна пригода, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, та/або майну потерпілого (п.2.1 Генерального договору)

Страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих - 100000,00 гривень на одного потерпілого (п.3.1.1 Генерального договору).

ОСОБА_3 надано ОСОБА_1 послуги евакуатора по м. Одесі з транспортування автомобіля NISSAN SILVIA, д/н НОМЕР_2 , від Польського узвозу до Ак.Глушка «Авто Смайл» на суму 1 200 грн.; від Ак.Глушка «Авто Смайл» до Люстдорфська дорога, 166 на суму 1200 грн. та від Люстдорфська дорога, 166 до Люстдорфська дорога, 162А на суму 1200 грн.

26 липня 2019 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено Договір № 190726 про проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого в ДТП автомобіля «NISSAN SILVIA», д/н НОМЕР_2 , загальна вартість якого склала 2500,00 грн.

Згідно вказаного висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 191 632,45 грн.; ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження 88 532 грн.; вартість матеріального збитку 88 532,00 грн.

Відповідно до звіту № 7905 від 03 січня 2019, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит» на замовлення ПАТ «СК «Арсенал Страхування», вартість відновлювального ремонту автомобіля NISSAN SILVIA, д/н НОМЕР_2 , складає 357 628,01 грн.; ринкова вартість автомобіля, визначена за порівняльним підходом, може складати 38 392,04 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику після аварійного пошкодження станом на 14 жовтня 2018 складає 38 392,04 грн.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1192 ЦК України вказує, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Слід зазначити, що деліктна відповідальність це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з виникненням деліктного зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання.

Отже, за загальним правилом заподіювач шкоди зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду в натурі, тобто передати річ того самого роду й такої самої якості чи полагодити пошкоджену річ або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

В той же час відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Так, відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вказаним Законом, зокрема, передбачено порядок звернення для отримання страхового відшкодування, порядок оцінки пошкодженого майна, граничні розміри страхового відшкодування, строк для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, порядок розрахунку страхового відшкодування та випадки, коли шкода не відшкодовується й підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

З огляду на вказане, саме на ПАТ «СК «Арсенал страхування» покладено обов`язок відшкодувати у встановленому Законом порядку позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, отже є безпідставними та такими, що суперечать вказаним вище нормам вимоги позивача про солідарну відповідальність відповідачів.

Апеляційний суд також погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідачів полагодити пошкоджений автомобіль, оскільки чинне національне законодавство не передбачає такого способу відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП.

Посилання скаржника в якості доводів апеляційної скарги про те, що вирішуючи цю справу судом взято до уваги лише обставини на які вказували відповідачі, заперечуючи проти заявлених ним вимог, та надано оцінку тільки тим доказам, що подані відповідачами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються змістом оскаржуваного рішення.

Також апеляційний суд зауважує, що викладені у апеляційній скарзі обставини щодо направлення до суду та позивачу, а також реєстрації у підсистемі Електроний суд стосуються виключно відзиву на позовну заяву АТ «СК «Арсенал Страхування».

Щодо посилань скаржника стосовно подання відповідачем відзиву на позовну заяву поза межами встановленого судом строку, апеляційний суд звертає увагу на таке.

За ч.1 ст.191 ЦПК України відповідач має право у строк встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі на подання відзиву.

Як убачається з матеріалів справи 13 грудня 2021 року у підготовчому судовому засіданні судом постановлено ухвалу про прийняття поданої ОСОБА_1 уточненої позовної заяви до розгляду, у зв`язку з чим у підготовчому судовому засіданні до 08 лютого 2022 року оголошено перерву, і встановлено строк 15 днів для подання відповідачами письмового відзиву на уточнений позов з дня вручення копії цієї ухвали.

Відзив на позовну заяву відповідач АТ «СК «Арсенал Страхування» направив до суду першої інстанції 10 грудня 2021 року, зокрема, на електрону пошту суду та засобами поштового зв`язку.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги, що заява про уточнення позовних вимог подана ОСОБА_1 ще 06 липня 2021 року через підсистему Електронний суд, зареєстрованим користувачем якого також є АТ «СК «Арсенал Страхування».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Своєю чергою реалізація завдання цивільного судочинства, визначеного статтею 2 ЦПК України, та ефективне поновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права неможливе без дотримання судом встановлених законом строків розгляду та вирішення справи.

Частиною третьою статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

В контексті зазначених вище статей апеляційний суд вважає надмірним формалізмом обмеження відповідача у праві на подання відзиву на уточнену позовну заяву лише з огляду на направлення ним такого відзиву одразу після отримання копії відповідної заяви про уточнення позовних вимог.

Дії відповідача щодо направлення відзиву на уточнену позовну заяву раніше визначення судом першої інстанції строку для його подачі, не суперечили принципу розумності строків розгляду справи судом, а навпаки сприяли їх забезпеченню, запобігаючи перебуванню учасників справи у стані правової невизначеності.

Доводи скаржника про недотримання АТ «СК «Арсенал Страхування» вимог п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України при подачі відзиву на уточнену позовну заяву та неотримання позивачем копії такого відзиву, апеляційній суд відхиляє, з огляду на таке.

Як убачається із додатків до відзиву поданого на позовну заяву ОСОБА_5 , АТ «СК «Арсенал Страхування», на виконання вимог п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України, долучило документи, що підтверджують надіслання (надання) цього відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (т.3 а.с.81, 102).

Зауваження ж скаржника про ненадання відповідачем суду доказів отримання сторонами копії відповідного відзиву є безпідставними, оскільки долучення до відзиву на позову заяву доказів на підтвердження його одержання сторонами, не передбачено ЦПК України.

Окрім того, оцінюючи посилання скаржника на завантаження співробітниками суду першої інстанції електронної копії направленого засобами поштового зв`язку відзиву АТ «СК «Арсенал Страхування» до підсистеми Електроний суд вже після ухвалення у справі рішення, як на доказ не отримання ним вчасно цього відзиву, що призвело до обмеження його у захисті свої прав та інтересів, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Дійсно, з наданих скаржником скріншотів його Електронного кабінету у підсистемі Електронний Суд убачається, що документ за №136847/21-Вх, який надійшов до суду та зареєстрований 17 грудня 2021 року, доставлено до Кабінету користувача 20 січня 2023 року.

Зі штампу вхідної кореспонденції Приморського районного суду м.Одеси убачається, що під вхідним номером №136847/21-Вх 17 грудня 2021 року зареєстровано відзив на уточнену позовну заяву, направлений АТ «СК «Арсенал Страхування» засобами поштового зв`язку 10 грудня 2021 року.

Разом з тим, 10 грудня 2021 року відповідач АТ «СК «Арсенал Страхування» направив відзив на позовну заяву також і на електрону пошту суду першої інстанції.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Приморського районного суду м.Одеси цей відзив надійшов до суду та зареєстрований канцелярією суду 10 грудня 2021 року під №134097/21.

Зі скріншоту, наданого скаржником, також убачається, що документ №134097/21-Вх від 10 грудня 2021 року доставлено до Кабінету користувача, проте, останнім не надано жодних доказів на підтвердження часу отримання ним такого документа (зокрема, дати його доставки до Кабінету користувача), з огляду на що та приймаючи до уваги ідентичність направлених відповідачем електронною поштою та засобами поштового зв`язку відзивів, апеляційний суд доходить висновку про необгрунтованість доводів скаржника про неотримання ним вчасно копії відзиву АТ «СК «Арсенал Страхування» до його Електронного кабінету у підсистемі Електронний Суд.

Тож, зважаючи на викладене вище, технічна помилка суду щодо завантаження електронної копії направленого засобами поштового зв`язку відзиву АТ «СК «Арсенал Страхування» до підсистеми Електроний суд вже після вирішення справи, апеляційний суд вважає не є тією обставиною, що нівелює законності та обґрунтованості висновку суду першої інстанції про наявність підстав для відмови ОСОБА_1 в задоволенні його уточнених позовних вимог.

Щодо посилань скаржника на те, що судом першої інстанції не було оголошено про перехід до розгляду справи по суті, як і про перехід до судових дебатів, яких на думку скаржника фактично не було, що позбавило його можливості висловити свою позицію, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Так, з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2022 року та протоколу судового засідання від 23 травня 2022 року, проведеного за участі ОСОБА_1 , убачається, що суд першої інстанції закрив підготовче судове засідання у цивільній справі №947/30890/19 та призначив справу до судового розгляду по суті (т.3 а.с.227-229, 230).

З протоколу ж судового засідання від 30 листопада 2022 року, проведеного також за участі ОСОБА_1 та у якому судом ухвалено оскаржуване рішення, убачається, що о 14:44:01 суд на місці ухвалив перейти до судових дебатів, а з 14:14:09 розпочались судові дебати, у яких, зокрема, ОСОБА_1 о 14:44:10 виступив та просив задовольнити свій позов (т.4 а.с.62).

Отже доводи апеляційної скарги позивача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд вважає вірними та обґрунтованими висновки суду про відмову у задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 з підстав наведених у змісті оскаржуваного рішення.

Доказів які б спростували правильні висновки суду скаржником не надано.

Порушень судом норм процесуального права апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367,374,375,382-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 31 липня 2023 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький