УХВАЛА

30 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 461/10499/21

провадження № 61-13127ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Тимощук Олександр Іванович, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Тимощук О. І., через засоби поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у вказаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Тимощук О. І., залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: заявнику необхідно навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження їх поважності, а також подати докази дати отримання копії оскарженої постанови суду апеляційної інстанції та підтвердження об`єктивної неможливості повторного подання в найкоротший термін касаційної скарги після повернення попередньої касаційної скарги; подати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.

13 жовтня 2023 року, на виконання вимог ухвали, представник ОСОБА_1 - адвокат Тимощук О. І., надіслав до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги.

В уточненій касаційній скарзі заявник зазначає про те, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду було отримано ОСОБА_1 06 квітня 2023 року та подано касаційну скаргу у строк визначений законом, проте касаційну скаргу було повернуто. Також, заявником зазначено про те, що надати документи на підтвердження отримання копії оскаржуваної ухвали не надається можливим, оскільки ОСОБА_5 перебуває в США на лікуванні. Крім того, зазначено що копію ухвали суду від 14 вересня 2023 року про усунення недоліків отримано адвокатом Тимощуком О. І. 03 жовтня 2023 року, тому строк на усунення недоліків касаційної скарги пропущений з підстав опрацювання практики судів у аналогічних справах.

Вищезазначені доводи щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки заявником не обґрунтовано поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження у найкоротший строк після повернення попередньої касаційної скарги ухвалою суду від 17 травня 2023 року, ураховуючи, що касаційну скаргу було повернуто судом у зв`язку із невиконанням вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо належних обов`язкових підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку та повторно подано 31 серпня 2023 року. Невиконання вимог ЦПК України та суду не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Отже, заявником не наведено поважних причин та не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що саме по собі повторне звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень.

Крім того, в уточненій редакції касаційної скарги заявник зазначає, що підставою касаційного оскарження судових рішень є застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України) та посилається на постанову Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, постанови Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 206/4028/18, від 22 листопада 2018 року у справі № 760/13113/14-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, у справі № 447/455/17, від 19 травня 2021 року у справі № 759/19579/17, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2017 року у справі № 552/46/16-ц.

Однак вказані посилання не можуть бути прийняті судом касаційної інстанції як підстава касаційного оскарження, оскільки заявник не конкретизує який саме висновок щодо застосування якої саме норми права, застосованої судом, та в яких подібних правовідносинах, не було враховано в оскаржуваних судових рішеннях, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення та обґрунтування випадків (випадку), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16).

Верховний Суд роз`яснює заявнику положення статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що коректне зазначення підстав касаційного оскарження та їх належне обґрунтування є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яке необхідне для вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Тимощук О. І., не усунуто недоліки касаційної скарги та не виконано вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження та обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Тимощук Олександр Іванович, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 29 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 28 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров