ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участі секретаря Гапонюк І.В.,

за участю скаржника ОСОБА_1 ,

за участю державного виконавця Микитин К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, обґрунтовуючи вимоги тим, що він був боржником у виконавчому провадженні ВП № 59760111 про стягнення з нього заборгованості. В межах вказаного виконавчого провадження на його рахунки у банківських установах було накладено арешт відповідною постановою державного виконавця. 03.03.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, але арешт з його рахунків не було знято. Заробітна плата, являється його єдиним джерелом існування. Вважає такі дії державного виконавця незаконними та просить скасувати постанову в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на його рахунку № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні державний виконавець Микитин К.О. зазначила, що в зв`язку з перебуванням на виконанні виконавчого провадження щодо стягнення з скаржника заборгованості за рішенням суду в ході виконання накладено арешт на грошові кошти. Державним виконавцем було дотримано вимог Закону «Про виконавче провадження». Вважає, що державний виконавець діяв в межах передбачених Законом.

В судове засідання стягувач ПАТ «Дельта Банк» не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статею першою Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарги судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (заборгованість за кредитним договором у розмірі 208617,71 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2086,17 грн.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 22.06.2016 року, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2016 року скасовано та ухвалено нове яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 22 травня 2007 року № 0 у загальному розмірі 429 752,21 грн та 4019,40 грн сплаченого судового збору.

На виконання вказаного рішення судом 20.07.2016 року видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлений до Фастівського відділу ДВС.

09.08.2019 року старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Микитин К.О. було винесено постанову ВП № 59760111 про відкриття виконавчого провадження та постанову, зокрема, про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ОСОБА_1

03.03.2020 року старшим державним виконавцем Фастівського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Микитин К.О. було винесено постанову ВП № 59760111 про повернення виконавчого документа стягувану.

Як вбачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує зарплатні виплати.

Отже, дана карта є рахунком на який надходять кошти в якості заробітної плати, яку заявник отримує та яка є його доходом.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок винесення державним виконавцем постанови про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відкритих на його ім`я, він позбавлений отримувати заробітну плату, яка є єдиним джерелом існування.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 10 Конвенції про захист заробітної плати № 95 від 01 липня 1949р., ратифікована 23 червня 1992 року визначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством.

Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Таким чином, накладення арешту на рахунок боржника № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»та призначений для виплати заробітної плати, унеможливлювало своєчасну виплату заробітної плати, що призвело до порушення конституційних прав заявника та позбавляє його коштів на існування.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене та враховуючи вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти, що належать скаржнику як заробітна плата є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується вимог скарги про визнання дій державного виконавця про арешт коштів боржника неправомірними, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Враховуючи, що державний виконавець при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 20.07.2016 року Фастівським міськрайонним судом Київської області діяв в межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом, а тому в цій частині скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 447,450,451 ЦПК України, на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Фастівського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області про арешт коштів боржника ВП № 59760111 від 09.08.2019 року скасувати в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять як заробітна плата ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_1 ) відкритий у АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 20 вересня 2023 року..

Головуючий суддя Г.В. Соловей