Ухвала

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 523/13340/20

провадження № 61-12952ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» про визнання незаконними наказів про звільнення та скасування наказу про звільнення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» (далі - ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна») про визнання незаконними наказів про звільнення та скасування наказу про звільнення.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 02 лютого

2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним наказ № 35-к від 10 серпня 2020 року Генерального директора ТОВ «Луї Дрейфус Компанії України» Карпенка О. П. про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 40-к від 09 вересня 2020 року Генерального директора ТОВ «Луї Дрейфус Компанії України»

Карпенка О. П. про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 02 лютого

2022 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 40-к від 09 вересня 2020 року Генерального директора ТОВ «Луї Дрейфус Компанії України»

Карпенка О. П. про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

22 грудня 2022 року ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2022 року вказану касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги.

04 січня 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, до яких заявником додано уточнену редакцію касаційної скарги, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не застосував висновки щодо:

- застосування статті 235 КЗпП України у випадку, якщо працівник, пред`явивши до роботодавця позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення, не заявив вимогу про його поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення, викладені у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі

№ 758/9164/16-ц;

- необхідності обрахунку строку для звернення особи до суду окремо за кожною позовною вимогою у випадку пред`явлення декількох позовних вимог, незважаючи на кількість позовних вимог та підстави їх виникнення, які викладені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 300/3142/20, що також стосувалася трудового спору. Як наслідок, суд апеляційної інстанції, фактично встановивши в оскаржуваній постанові пропуск позивачем встановленого частиною 1 статті 233 КЗпП України місячного строку звернення до суду для оскарження наказу ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» № 40-к від 09 вересня 2020 року, не відмовив у задоволенні цієї вимого ОСОБА_1 всупереч висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 31 березня 2021 року у справі

№ 644/1564/18, від 11 березня 2021 року у справі № 686/8529/20,

від 31 березня 2020 року у справі № 409/530/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 336/4364/17, від 06 березня 2019 року у справі № 450/1886/14-ц, від 20 лютого 2019 року у справі № 461/1903/16-ц, від 29 жовтня 2018 року у справі № 479/1065/17;

- саме по собі подання роботодавцю працівником заяви про його звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України (за умови, що підстави для звільнення не підтвердилися) не може бути підставою для не виходу працівника на роботу і не свідчить про важність причин його відсутності на роботі, викладений у постановах Верховного Суду

від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18 та від 16 грудня 2020 року у справі № 127/32612/18;

- застосування принципу диспозитивності під час розгляду справи, згідно з яким суд не може виходити за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, викладені у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 145/1630/17, від 03 березня 2021 року у справі

№ 759/14200/17, від 09 лютого 2021 року у справі № 607/6271/17, внаслідок чого суди задовольнили позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав, що не заявлялись ним як підстави позову у цій справі;

- визначення моменту, з якого має відраховуватися місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення, визначений у частини 1 статті 148 КЗпП України, викладені у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 516/268/15, від 11 вересня 2020 року у справі

№ 638/14690/18-ц, від 02 червня 2021 року у справі № 428/6597/19, внаслідок чого судом апеляційної інстанції неправильно визначено, що строк для притягнення ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 мав розраховуватися з дати вчинення останнього прогулу, 31 липня 2020 року, а не з дати виявлення ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» вчинення ОСОБА_1 прогулу, як це мало б бути згідно з наведеними висновками Верховного Суду.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Крім того, у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 вчиняє ряд дій, спрямованих на поновлення його на роботі та відшкодування йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак такої вимоги в судах попередніх інстанцій він не заявляв. У зв`язку з неправильним формулюванням ОСОБА_1 позовних вимог у цій справі та неправильним застосуванням норм статті 235 КЗпП України судами попередніх інстанцій, сторони перебувають у стані правової невизначеності щодо подальшого врегулювання відносин між ними у зв`язку з визнанням незаконним та скасування наказу ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» № 40-к

від 09 вересня 2020 року.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання про зупинення дії та виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Доводи клопотання ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» не свідчать про необхідність зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду

від 28 листопада 2022 року, оскільки вони є лише припущенням про ймовірність настання певних наслідків у майбутньому.

Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду

від 28 листопада 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402, 406,436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Суворовського районного суду міста Одеси цивільну справу № 523/13340/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» про визнання незаконними наказів про звільнення та скасування наказу про звільнення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська