26.10.2023 Провадження по справі № 2/940/421/23
Справа № 940/1039/23

РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Мудрик Н.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Порхун О.П. звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина. Позивач претендує на цю спадщину, як спадкоємець за заповітом, оскільки за життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0191723 та свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного с/г підприємства заповіла своєму синові ОСОБА_1 .

У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Відповідно до роз`яснення про порядок оформлення спадщини, наданого державним нотаріусом, позивачу було рекомендовано звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини.

Позивачем зазначено, що пропустив передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки про наявність заповіту дізнався лише в липні 2023 року від своєї сестри ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті матері фактично, оскільки була зареєстрована з нею за однією адресою.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 21.09.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не прибув. Представник позивача адвокат Порхун О.П. через канцелярію суду надала клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у підготовче засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, на яку претендує позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено виконавчим комітетом Лопатицької сільської ради, зареєстровано в реєстрі за № 25, згідно з яким сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0191723 та свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного с/г підприємства заповіла своєму синові ОСОБА_1 (а. с. 8).

26.07.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадкове майно, що належить матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Державний нотаріус Тетіївської державної нотаріальної контори надала Марищину М.В. письмове роз`яснення по спадковому договору, в якому зазначила, що оскільки ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на момент її смерті зареєстрований за адресою померлої не був, тому пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Одночасно повідомила, що спадкова справа до майна ОСОБА_3 не заведена (а. с. 7).

Як підставу пропуску строку для прийняття спадщини, позивач зазначив, що шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, оскільки про наявність заповіту дізнався лише в липні 2023 року від своєї сестри ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті матері фактично, оскільки була зареєстрована з нею за однією адресою.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права Цивільного кодексу України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач вищезазначених вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав своєчасно до нотаріальної контори заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відтак, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 22.12.2021 року у справі № 703/4978/19, від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь. Разом з тим, позивач не відмовляється від прийняття спадщини. При цьому, на дату звернення до суду заповіт не скасовано, його не визнано недійсним, відомості про наявність іншого заповіту складеного спадкодавицею відсутні, та свідчить, що визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не порушує права інших осіб.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає поважною причиною пропуску строку позивачем для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, зокрема його необізнаність про наявність заповіту, і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який суд вважає достатнім для подання відповідної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 200, 206, 264-268, 354 ЦПК України, статтями 1216, 1217, 1268-1270,1272 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , додатковий строк два місяці, з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 30 жовтня 2023 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК