_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9452/23
Провадження № 2-др/947/82/23
Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Остапчук О.Є. розглянувши заяву адвоката Доніної Людмили Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі №947/9452/23,-
Адвокат Доніна, яка представляє ОСББ «Вільямса 59Д» звернулася до суду із заявою про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу з Цвєткової 9435,50 грн. та судового збору 2684 грн.
Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частинами 1-3 статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Ухвалюючи у цій справі судове рішення від 22.09.2023 року судом було вирішено питання стягнення судових витрат по сплаті судового збору у сумі 2684 грн., однак не вирішено питання витрат на правничу допомогу.
Судом встановлено, що 1 січня 2023 року між позивачем та адвокатом Доніною Л.А. укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого він є платним. Відповідно до п.4.8 якого оплата гонорару та витрати здійснюються Клієнтом на підставі відповідних рахунків виконавця в готівковій та безготівковій формі. Також суду надано Акт прийому-передачі наданих послуг від 25.09.2023р., згідно якого адвокат виконавчі юридичні послуги по справі №947/9452/23 на суму 9435,50 грн. з Детальним описом робіт, виконаних адвокатом. Також адвокатом надано Довідку №38 від 25.09.2023р., згідно якої ОСББ «Вільямса 59Д» здійснило оплату її послуг в розмірі 9435,50 грн., пов`язаних з розглядом справи №947/9452/23.
Відповідно до п.3 ч.1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішеннях ЄСПЛ умовою для стягнення судових витрат зі сторони, що програла, є наявність факту їх сплати позивачем.
Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд з прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір був обґрунтованим (див., наприклад, п. 30 рішення у справі Bottazzi v. Italy). Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд, не може бути обов`язковою для суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. також п. 55 рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Iatridis v. Greece).
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Однак, адвокатом до заяви не додано платіжний банківський документ про фактичне проведення перерахування (внесення) будь-яких коштів позивачем, який є юридичною особою, на рахунок адвоката Доніної Л.А., як відсутні інші банківські документи на підтвердження отримання адвокатом сплачених відповідачем коштів за надання професійної правничої допомоги, а до довідки №38 від 25.09.2023р. суд ставиться критично.
Відтак, відповідно відсутні підстави для стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, а оскільки витрати по сплаті судового збору були стягнуті судовим рішенням 22.09.2023р., то підстав для задоволення заяви суд не вбачає.
Керуючись ст.246,270 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржена упродовж 15 днів з дня її підписання до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя Бескровний Я. В.