Справа № 214/6523/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сіденка С.І.,

за участю: секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Кривого Рогу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу №214/6523/22

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР»

до відповідача 1: ОСОБА_1 ,

відповідача 2: ОСОБА_2 ,

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» Савчук С.С. звернувся до суду 02.12.2022 з позовною заявою, в якій просить суд стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» заборгованість по оплаті за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, надану за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.03.2019 по 31.10.2022 у загальному розмірі 5 144,02 грн, інфляційні втрати у розмірі 502,29 грн, 3% річних у розмірі 166,24 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. З 01.10.2018 ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» за адресою: АДРЕСА_2 , надає послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до умов укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, кожен зі співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. Позивач, як виконавець, зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку житлового будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані; здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством, тощо. Відповідно до ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує. За ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники житлових та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майно багатоквартирного будинку. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 №572 у редакції від 14.01.2009, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідачі своєчасно та у повному обсязі за надані послуги не сплачували, у зв`язку з чим ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2022 судовий наказ скасовано за заявою відповідачів, а тому представник підприємства звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою від 28.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачкою ОСОБА_1 14.02.2023 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в яких вона зазначає, що між нею та позивачем договір про надання послуг не укладався, а тому цивільно-правові відносини між сторонами відсутні. Оскільки позивачем позов не обґрунтовано та не підтверджено доказами, ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» та застосувати строк позовної давності.

Копія відзиву направлялася відповідачкою 13.02.2023 ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР». Відповіді на відзив представником позивача не подано.

ОСОБА_1 подано 09.02.2023 заперечення на дії головуючого, які ухвалою від 20.02.2023 відхилені; клопотання про зупинення провадження у справі, яке ухвалою від 20.02.2023 залишено без задоволення.

Також, ОСОБА_1 16.02.2023 подано зустрічну позовну заяву, у прийняті якої ухвалою від 20.02.2023 відмовлено, зустрічна позовна заява повернута відповідачці.

Крім того, ОСОБА_1 09.02.2023 та 16.02.2023 подані клопотання про витребування доказів, а саме актів виконаних робіт за житлово-комунальні послуги, надані їй за адресою: АДРЕСА_1 та договору, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» про надання житлово-комунальних послуг за тією ж адресою, затверджених з кожного боку, у задоволенні яких ухвалою від 20.02.2023 відмовлено.

Правом участі у судовому засіданні сторони не скористалися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Від відповідачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із встановленням карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 та введенням воєнного стану в Україні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб на підставі Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст. 10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності чи неповажності причин неявки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки сторони до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Суд зазначає, що з урахуванням направленого ОСОБА_1 до суду клопотання про відкладення засідання, відповідачка підтвердила те, що вона повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Доводи відповідачки про поважність причин неявки в судове засідання не заслуговують на увагу суду, оскільки доказів поважності неявки до суду надано не було, як і на судове засідання, призначене на 25.01.2023.

За даних обставин, про час та місце розгляду справи відповідачі, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належними чином. Повторну неявку відповідачів в судове засідання та подання клопотань про відкладення розгляду справи з посиланням на встановлений карантин та введення воєнного стану суд розцінює як намір затягування розгляду справи, що суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Інших заяв та клопотань не подавалося. Інші процесуальні дії не вчинялися.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 значяться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_1 з 07.12.1989, а ОСОБА_2 з 03.07.1997, і на момент ухвалення рішення, що слідує з довідок за відомостями Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради, а відтак в розумінні ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами послуг, що надаються ТОВ «ЖИТЛОСЕРІС-КР» за даною адресою.

Між ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» і співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , одними із співвласників якого є відповідачі, 05.06.2018 було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 .

За даним договором позивач є управителем та зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу, згідно з вимогами законодавства України та умовами цього договору.

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі: своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

З аналізу положень ст.ст. 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна.

Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», як управитель, зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; від імені співвласників багатоквартирного будинку вживати заходів для забезпечення захисту спільного майна багатоквартирного будинку від протиправних посягань та стягнення з осіб, винних у знищенні, пошкодженні або викраденні спільного майна, відшкодування завданих збитків; вести і зберігати технічну та іншу встановлену законом та/або договором документацію багатоквартирного будинку та інше. Тобто, надання житлової послуги є обов`язком виконавця, яким в даному випадку виступає ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР».

Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг, що надаються ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» за адресою: АДРЕСА_1 , однак вартість отриманих житлово-комунальних послуг своєчасно не сплачують, в результаті чого виникла заборгованість, що відповідно розрахунку за період з 01.03.2019 по 31.10.2022 складає 5 144,02грн.

Слід зазначити, що формування тарифів за надані житлово-комунальні послуги проводяться на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01.06.2011 №869 та доводиться до споживачів на підставі Наказу Мінрегіону України «Про затвердження Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та по врахування відповідної позиції територіальних громад» від 30.07.2012 №390.

Позивачем надавались відповідачам житлово-комунальні послуги за адресою їх проживання, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини, що зобов`язує відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку нести відповідальність в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Щомісяця, з 01.03.2019 по 31.10.2022, позивач нараховував відповідачам плату за надані житлово-комунальні послуги, виходячи із встановлених тарифів, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти за вказані послуги не сплачували, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 5 144,02 грн.

Докази щодо звернення відповідачів у заявлений період в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим, у матеріалах справи відсутні.

Надані відповідачкою до відзиву на позовну заяву запит щодо дозвільних документів, ліцензій та відомостей про створення підприємства, наявність професійного досвіду у наданні послуг від 11.02.2015, акти-претензії щодо робіт по заміні та ремонту електричного кабелю за 2016 рік, суд до уваги не бере як такі, що не стосуються заявленого позивачем періоду надання житлово-комунальних послуг.

У відповідності із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання(підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Крім того, застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 160 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Надавши юридичну оцінку наявним розрахункам заборгованості за житлово-комунальні послуги, проведеним позивачем, перевіривши обґрунтованість та правильність нарахованої суми боргу суд встановив, що сума заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2019 по 31.10.2022 розрахована вірно та складає 5 144,02 грн, що підтверджується доказами у матеріалах справи.

При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат у розмірі 502,29 грн та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 166,24 грн, вважає вірним.

Доказів на спростування розрахунків, наданих позивачем, відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України, відповідачами суду не надано.

Щодо застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу. Зокрема, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України).

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 заявила вимогу про застосування до вимог позивача строку позовної давності.

Суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності з огляду на наступне.

ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу та 06.12.2021 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ за заявою ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з вересня 2018 року по вересень 2021 року у розмірі 4 107,48 грн, 3% річних у розмірі 180,65 грн, втрат від інфляції у розмірі 385,15 грн.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.02.2022 вказаний судовий наказ було скасовано.

Отже, звернення стягувача із заявою про видачу судового наказу, яка судом задоволена, перервало строк позовної давності та після скасування вказаного судового наказу перебіг 3-річного строку позовної давності почався заново і станом на день звернення до суду з цим позовом не скінчився. Тобто позивач в межах строку позовної давності звернувся до суду, а саме протягом 3-річного строку після скасування судового наказу, для того, щоб стягнути заборгованість з відповідача за період до переривання строку позовної давності.

Судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 Цивільно-процесуального кодексу України особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ Цивільно-процесуального кодексу України, перериває строк позовної давності.

Враховуючи викладене вище, відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача 2 481,00 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» заборгованість по оплаті за надані за адресою: АДРЕСА_1 житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за період з 01.03.2019 по 31.10.2022, у розмірі 5 144 (п`ять тисяч сто сорок чотири) гривні 02 копійки, інфляційні втрати у розмірі 502(п`ятсот дві) гривні 29 копійок, 3% річних у розмірі 166(сто шістдесят шість) гривень 24 копійки, а загалом 5 812 (п`ять тисяч вісімсот дванадцять) гривень 55 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожного окремо в рівних частках, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» по 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок, в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням суду законної сили видати виконавчий лист для пред`явлення на виконання у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», , юридична адреса: вул. Спаська, буд. 17а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Сіденко С.І.