Провадження № 2/522/1084/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЯВІР-2005», третя особа Головне управління Держпрації в Полтавській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання внести записи до трудової книжки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «ЯВІР-2005», третя особа Головне управління Держпраці в Одеській області, Головне управління Держпрації в Полтавській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання внести записи до трудової книжки.

В обгрунтування позову вказує, що 14.01.2020 року біля 11:00 я, ОСОБА_1 прийшов до офісного приміщення приватного підприємства «Явір -2005», адресу якого знайшов у мережі інтернет, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (на рекламної вивісці заходився напис ПП «Явір-2000») з метою працевлаштування на посаду-охоронника.

15.01.2020 року, позивач підійшов до відділення Альфа -Банку, отримав посвідчення охоронника № ОД 4804, в якому було зазначено що позивач працює у ТОВ « Явір -2025», була вклеєна фотографія позивача, та стояв підпис директора з відбитком печатки.

Таким чином позивач вказує, що він фактично в період з 15.01.2020 року працював на посаді охоронника банку, однак трудовий договір з ПП «Явір -2005» - не підписував. На свої прохання щодо підписання договору отримував відповідь, що усі податки сплачуються, а трудовий договір буде підписано пізніше. Заробітну плату отримував щомісяця у сумі 9300, 00 грн. При оформленні на роботу позивач написав власноруч заяву про прийняття на роботу охоронником, однак на прохання ОСОБА_2 не ставити дату написання у заві, її -не проставив.

Після отримання документів позивачу стало зрозуміло що в наслідок протиправних дій з боку посадових осіб приватного підприємства «Явір-2005» які виразилися у свідомому не оформленні його на роботу у відповідності до вимог КЗпП України, в період з 15.01.2020 року до 01.09.2020 рік йому не був врахований трудовий стаж 07 місяців 15 днів.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звертається до суду з наступними вимогами:

1.Встановити факт трудових відносин ОСОБА_1 з приватним підприємством «ЯВІР-2005» зареєстрованим АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи: 33574487, та перебування на посаді охоронника у ПП « Явір -2005», службове приміщення якого розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

2.Зобов`язати директора приватного підприємства «ЯВІР-2005» ідентифікаційний код юридичної особи: 33574487, ОСОБА_3 протягом одного місяця з моменту набуття судовим рішенням чинності внести до трудової книжки у встановленому законом порядку записи про прийняття на роботу на посаду охоронця ОСОБА_1 з 15.01.2020 року та про звільнення з посади охоронця за власним бажанням з 23.09.2020 року.

Ухвалою суду від 18 грудня 2020 року провадження по справі відкрито.

26 лютого 2021 року від відповідача ПП «Явір-2005» до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву відповідач вказує, що заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.

Так відповідач вказує, що 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до ПП ЯВІР-2005 особисто написану заяву про прийняття на роботу охоронником з 01 вересня 2020 року, яка була зареєстрована в журналі реєстрації заяв працівників ПП ЯВІР-2005 під № 736 від 31.08.2020.

Одночасно з заявою про прийняття на роботу позивач надав відповідно до ст. 11 Закону України Про охоронну діяльність: сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 10ААЄ № 637642 від 31.07.2020, медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серія 10ААЄ 310784 від 16.10.2018, довідку про несудимість серія ПА № 1898031, висновок медичної комісії про проходження медичного огляду віл 27-05.2020.

Крім того, ОСОБА_1 при прийомі на роботу до ПП ЯВІР-2005 заповнив та підписав анкету співробітника підприємства від 01.09.2020, згоду на збір та обробку персональних даних від 01.09.2020, доведення правил військового обліку від 01.09.2020, угоду-зобов`язання про збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації від 01.09.2020 та інше.

На підставі вище вказаної заяви та доданих до неї документів ПП ЯВІР-2005 видало наказ № 157-К від 31.08.2020 про прийняття ОСОБА_1 охоронником з 01 вересня 2020 року з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу за встановленою погодинною ставкою з випробувальним терміном один місяць.

Крім того, 01 вересня 2020 року позивач був ознайомлений під розпис з посадовою інструкцією охоронника управління охорони об`єктів ПП ЯВІР-2005, затвердженою 01.09.2020 директором ПП ЯВІР-2005.

Згідно з табелем обліку використання робочого часу за вересень 2020 року позивач відпрацював 12 днів - 126 годин, відповідно до відомостей розрахункового листа за вересень 2020 року позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 4 070,92 грн., в тому числі 211,68 грн. доплати за нічні години та 154,84 компенсації за 1 день невикористаної відпустки.

За податковим розрахунком ПП ЯВІР-2005 сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 3 квартал 2020 року з вище вказаного доходу позивача за вересень 2020 року відповідачем утримано та перераховано до бюджету податку на суму 732,77 грн. (запис у звіті під № 1614).

Крім того, відповідно до роздруківки з сайту Державної податкової служби України станом на 18.02.2021 ПП ЯВІР-2005 не має податкового боргу.

09 березня 2021 року від Управління держпраці у Полтавській області надійшли пояснення, відповідно до яких зазначили, що документи, які стосувалися питання трудових відносин ОСОБА_1 з приватним підприємством «Явір 2005» в Управлінні відсутні. Також просили розглядати вказану справу без участі управліня.

10 березня 2021 року від Головного управління держпраці в Одеській області до суду надійшли пояснення, відповідно до яких вказують, що звернень, скарг чи запитів від ОСОБА_1 до них не надходило.

25 березня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач позов підтримує в повному обсязі. Позивач вказує, що в заявах щодо прийняття на роботу дати «01.09.2020 р.» та «31.08.2020 р.» проставлені не рукою позивача. Теж саме вбачається в документі під назвою «Посадова інструкція охоронника управління охорони об`єктів ПП «Явір 2005».

29 березня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про виклик свідків.

Під час судового засідання від 29 березня 2021 року ухвалено клопотання про виклик свідків задовольнити та допитати у якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6

26 квітня 2021 року від відповідача до суду надійшла заява про заміну сторони його правонаступником, а саме замінити Приватне підприємство « Явір-2005» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Явір-2005».

26 квітня 2021 року від ТОВ «Явір -2005» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від 23.03.2021 року.

26 квітня 2021 року від ТОВ «Явір -2005» до суду надійшли заперечення на заяву про виклик свідків від 27.03.2021 року.

26 квітня 2021 року від ТОВ «Явір -2005» до суду надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів від 27.03.2021 року.

07 червня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про витребування доказів та призначення почеркознавчої експертизи.

25 червня 2021 року від ТОВ «Явір -2005» до суду надійшли заперечення на заяву про витребування доказів та призначення експертизи.

Під час судового засідання призначеного на 12 серпня 2021 року вирішено задовольнити клопотання відповідача про заміну правонаступника. Також було задоволено клопотання про витребування доказів надане позивачем.

Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року вирішено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю « ЯВІР-2005» оригінали наступних документів: заяви про прийняття на роботу охоронцем, анкети співробітника підприємства, посадові інструкції охоронця, згоди на збір та обробку персональних даних, угоди-зобов`язання про збереження комерційної таємниці та конфіденційної інформації.

18 листопада 2021 року від відповідача до суду надійшла заява про неможливість надання суду письмових документів, адже вони були передані дізнавачу СД Відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 в Одеській області Петровій Н.С. в рамках кримінального провадження № 00000398.

08 лютого 2022 року від позивача до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи висновку експерта № 31.12.2021 року за №СЕ-19/116-21/17744-ПЧ, в рамках кримінального провадження № 0000398 від 08.07.2021 року.

17 лютого 2022 року від відповідача до суду надійшла заява про відвід експерта.

27 квітня 2022 року від позивача до суду надійшли заперечення щодо заяви про відвід експерта.

Ухвалою суду від 27 квітня 2022 року вирішено у задоволенні заяви представника приватного підприємства «ЯВІР-2005» про відвід судового експерта Головкіної Катерини Вікторівни відмовити.

Під час судового засідання 27 квітня 2022 року представником позивача було знято питання про призначення судової експертизи.

15 грудня 2022 року від відповідачів до суду надійшла заява про виклик свідків.

06 червня 2023 року від позивача до суду надійшла заява про виклик свідків.

Під час судового засідання 07 червня 2023 року вирішено поновити строк на подання вказаної заяви та задовольнити її.

22 серпня 2023 року від Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці до суду надійшла заява про виключення третьої особи з даної справи. Вказана заява задоволена судом під час судового засідання від 19 жовтня 2023 року.

У судове засідання призначене на 19 жовтня 2023 року з`явились позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_7 , представник відповідача ОСОБА_8 , та представник третьої особи Пономаренко К.В.

Під час судового засідання сторона позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник Головного управління Держпраці в Полтавській області звернувся до суду з заявою про розгляд справи без іх участі.

За клопотанням Головного управління Держпраці в Одеській області було виключено із складу учасників справи.

Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Установлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу встановлення факту трудових відносин між позивачем та відповідачем, та заперечення останнім факту існування між ним та позивачем трудових відносин, з огляду на що заявлено вимогу про встановлення факту перебування у трудових правовідносинах.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно положень ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч.1 ст.21 КЗпП України).

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи (ч.2 ст.24 КЗпП України).

Згідно ч.4 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути визнаний судом укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема, виконання працівником передбаченого ч.2 ст.24 КЗпП України обов`язку щодо надання відповідних документів, а власником або уповноваженим ним органом здійснення згідно ч.1 ст.29 КЗпП України до початку роботи таких дій, як, зокрема, роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Тобто, встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Однак позивач на підтвердження своїх вимог про встановлення факту існування між ним та відповідачем трудових відносин починаючи з 15 січня 2020 року належних доказів щодо виконання сторонами зазначених обов`язків, часткову виплату відповідачем заробітної плати з відрахуванням відповідних податків і зборів, що могло б свідчити про наявність між сторонами трудових відносин не надано, а відповідач такі обставини заперечує.

Так, позивач стверджує, що працював у ПП «Явір-2005» з 15.01.2020 року. В той же час в матеріалах справи (а.с. 19, том 1) наявний Медичний висновок від 27.05.2020 року. У позовній заяві позивач також підтверджує, що висновок Медичної комісії отримав лише 27.05.2020 року. При цьому яким чином позивача було допущено до виконання обов`язків з 15.01.2020 року по 27.05.2020 року без наявності висновку Медичної комісії позивач не пояснює.

В обґрунтуванні позову, позивач вказав, що при оформленні на роботу написав заяву про прийняття його на роботу охоронником, однак на прохання ОСОБА_2 не поставив дату у заяві.

На підтвердження вказаного, було проведено експертизу. Так, відповідно до Висновку експерта від 31.12.2021 року № СЕ-19/116-21/17744-ПЧ вказано наступне:

1. Цифрові рукописні записи у вигляді написання «01.09.2020» в особовій картці працівника на ім`я ОСОБА_1 типової форми № П-2, затвердженої наказом Держкомстату та Міністерства оборони України 25.12.2009 № 495/656 приватного підприємства «Явір 2005» за кодом , у згоді на збір та обробку персональних даних від 01.09.2020, в угоді-зобов`язанні про збереження комерційної таємниці та конфедиційної інформації від 01.09.2020, у доведенні правил військового обліку громадян України від 01.09.2020, у посадової інструкції охоронника управління охорони об`єктів ПП «Явір-2005» від 01.09.2020, в анкеті співробітника підприємства від 01.09.2020 та у заяві про перерахування грошових коштів на особисту банківську карту ОСОБА_1 від 01.09.2020, ймовірно виконані не ОСОБА_1 . Встановити більшу кількість розбіжних ознак та відповісти на питання в категоричній формі, не вдалось по причині стислості графічного матеріалі, який складає досліджувані рукописні цифрові записи.

2. Цифрові рукописні записи у вигляді написання «01.09.2020» та «31.08.2020» у заяві про прийняття на роботу охоронником ОСОБА_1 від 31.08.2020, ймовірно виконані не ОСОБА_1 . Встановити більшу кількість розбіжних ознак та відповісти на питання в категоричній формі, не вдалось по причині стислості графічного матеріалі, який складає досліджувані рукописні цифрові записи.

Таким чином, висновок експерта, не дає можливості достеменно встановити чи спростувати той факт, що вказані дати були внесені не позивачем, а іншою особою.

Таким чином, з огляду на відсутність інших доказів стосовно надання позивачем заява про прийняття на роботу без зазначення дати суд критично відноситься до вказаного доводу позивача. Крім того, за відсутності інших допустимих і достатніх доказів, ризики написання заяви про прийняття на роботу без зазначення дати несе виключно сам позивач.

Також судом встановлено, що в матеріалах справи наявна Довідка про несудимість № 1898031 від 14.08.2020 року, що також не дає змогу зробити висновок, що позивач влаштувався на роботу 14.01.2020 року та надав довідку про несудимість.

Позивач у позові зазначає, що 15.01.2020 року отримав посвідчення охоронника № 4804 (а.с. 17, том № 1) в якому було зазначено, що позивач працює у ТОВ «Явір-2025», а не в ПП «Явір-2005». Пояснення позивача, що він не звернув увагу на вказані розбіжності оцінюються судом критично, адже в даному разі вказане посвідчення не може бути належним доказом наявності фактичних трудових відносин позивача з відповідачем ТОВ «Явір-2005» (правонаступник ПП «Явір 2005).

З матеріалів справи (а.с. 18, том № 1) вбачається Направлення на обов`язковий попередній медичний огляд працівника від 14.01.2020 року виданий ПП «Явір-2005» за підписом ОСОБА_2 .

Під час допиту ОСОБА_2 у якості свідка останній пояснив, що дійсно 14.01.2020 року позивач приходив влаштовуватися на роботу та навіть отримав направлення на медичний огляд, однак більше не повернувся.

Відповідно до копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається, що позивача прийнято на роботу у ПП «Явір-2005» з 01.09.2020 року (запис № 24), а звільнений 23.09.2020 року (запис № 25).

Позивачем надано до суду копію журналу з відмітками про прибуття та закінчення робочого часу. Суд критично оцінює вказаний доказ, адже з його змісту неможливо достеменно встановити, що це журнал належить ПП «Явір-2005».

Стосовно показань всіх свідків, що були допитані під час судового розгляду, суд вказує, що свідки надавали суперечливі свідчення, а тому встановити, що позивач дійсно працював в ПП «Явір-2005» не вбачається можливим.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.

Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою.

Судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі «Бендерський проти України») орієнтують судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою.

Саме за цим стандартом доказування, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що дослідивши матеріали справи, з огляду на наявні суперечливості в доказах та поясненнях обох сторін, суд вбачає вказаний позов не доведеним.

Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, серед іншого, звертається увага, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ЯВІР-2005», третя особа Головне управління Держпраці в Одеській області, Головне управління Держпрації в Полтавській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання внести записи до трудової книжки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 23.10.2023 року.

Суддя Р.Д. Абухін

23.10.23