Справа № 713/2458/23
Провадження №2/713/407/23
РІШЕННЯ

іменем України

11.10.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Козубовської-Кузик О.Д., за участю представника позивача ОСОБА_1 , за участю представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини з якою проживає дитина, -

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача

Позивачка ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Ткач В.В. звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача ОСОБА_4 .

Просить стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і досягнення дітьми повноліття та аліменти на утримання ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до 09.04.2024 року включно.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

15 січня 2015 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №02. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їхнє спільне життя з ОСОБА_4 не склалося оскільки у них різні погляди на життя, разом не проживають з січня 2022 року, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки фактично припинено. Діти знаходяться на її вихованні та утриманні. На даний час між ними не досягнуто домовленості щодо утримання дітей. Стан здоров`я дітей незадовільний, оскільки ОСОБА_6 , має уроджені вади здоров`я, ОСОБА_4 працює у Німеччині, може сплачувати аліменти, є працездатний, не має захворювань, які б перешкоджали займатися трудовою діяльністю та утримувати дітей, у тому числі надавати кошти на її утримання до досягнення ОСОБА_6 трьох років.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судове засідання позивачка ОСОБА_3 не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини викладені в позові та у відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, підтримала поданий відзив, де зазначила, що ОСОБА_4 , розуміє, що зобов`язаний надавати кошти на утримання своїх дітей, однак, не може погодитись з розміром аліментів, який просить стягувати позивачка. Для нього 1/2 частина заробітку (доходу) платника аліментів є зависокою, а також не відповідає матеріальному становищу та Сімейному кодексу України. 3 13 лютого 2022 року ОСОБА_4 знаходиться за межами України на заробітках, офіційно не працевлаштований, заробіток не є стабільним. Бувають такі місяці, що тиждень, два на місяць роботи не має. ОСОБА_3 з дітьми приїжджала неодноразово до ОСОБА_4 , де останній купляв дітям все необхідне, давав і дає кошти на утримання дітей. ОСОБА_4 готовий сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів та аліменти на утримання дружини в розмірі 500,00 грн.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_3 обґрунтований і підлягає частковому задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

15 січня 2015 року позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вижницького районного управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, Серія НОМЕР_1 . Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

На підтвердження позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_4 позивачкою надано наступні докази.

Довідка про склад сім`ї №05-16/1253 від 11.08.2023 року, яка видана центром надання адміністративних послуг Вижницької міської ради з даних якої вбачається, що ОСОБА_3 зі своїми дітьми проживає в АДРЕСА_1 .

Копію виписки з Медичного центру «С-Клінік» від 29.09.2022 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_6 , 2021 року народження має встановлений діагноз.

Копію виписки з історії хвороби №455 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Акт обстеження матеріально-побутових умов життя ОСОБА_3 №02-16/110 від 24.08.2023 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані і проживають неповнолітні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:

батьками неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження;

відповідач ОСОБА_4 як батько неповнолітніх дітей, згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 , як батько зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги а умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду.

Судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини ОСОБА_3 , яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та не працює, відповідач ОСОБА_4 не надає. Доходів позивачки не достатньо для самостійного утримання, оскільки вона на даний час не працює.

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, Суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною, має таку можливість, а також те, що позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, дитина проживає разом із позивачкою, стан здоров`я неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовільний, дитина потребує догляду, тому виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що при даних обставинах з відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнути аліменти на утримання позивачки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (Одну тисячу п`ятсот) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з 21.08.2023 року.

Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 гривень в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст.180, 182, ч.1, ч.2 ст.183 СК України, керуючись ст.ст.4, 13, 141, 258-265, 274-279, 354, 430 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.08.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 (Одну тисячу п`ятсот) гривень щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи з 21.08.2023 року.

Стягнути із ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1073 (Одну тисячу сімдесят три) гривні 60 (шістдесят ) копійок в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суддя Іван КИБИЧ