Провадження № 2/641/3305/2023 Справа № 641/5714/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Харченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що 30.08.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було зареєстрвоано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час позивач з донькою мешкають окремо від відповідача, та дитина знаходиться на її матеріальному утриманні, в свою чергу відповідач не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні доньки, достатніх коштів на її утримання не надає.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.09.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи вищевикладене, позивач була вимушена звернутися з позовом до суду.

До судового засідання позивач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та посилаючись на обставини викладені у позові просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1417 грн., також вказав, що не працює та не має постійного доходу.

В наданому до суду відзиві на позов зазначив, що він є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час він не працює та є безробітнім. Також, вказав, що позивачем не надано до суду доказів понесених витрат на суму 5000 грн. Їх спільна дитина наразі перебуває за кордоном разом з позивачем.

Окрім того, пояснив, що не відмовляється від обов`язку утримання своєї малолітньої дитини, однак вважає достатньою для забезпечення потреб дитини суму, яку він може сплачувати, а саме в розмірі 1417 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 30.08.2017 року виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінням юстиції у Харківській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30.08.2017 року, актовий запис № 3374.

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 17.02.2018 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов`язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

А частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», вбачається, що установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме для дитини віком до шести років складає 2272 грн.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, матеріали справи даних щодо інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не містять, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні не надано.

Окрім того в судовому засіданні відповідач пояснив, що має добрий стан здоров`я, на протязі останніх десяти років офіційно не працевлаштований, до 24.02.2022 року мав постійний дохід, а на даний час надає послуги з будівництва споруд та має середньомісячний дохід у розмірі близько 5 000 грн., Також відповідач пояснив, що має у власності двокімнатну квартиру в м.Харкові, обов`язків щодо утримання перед іншими особами не має, інвалідність щодо нього не встановлювалася.

Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), відповідачем також не надано.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2272 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Визначений судом розмір аліментів може бути згодом збільшений за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Згідно ч.1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 84,105 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 16.10.2023 року.

Суддя: М. Ю. Онупко