Справа № 495/1388/22
№ провадження 2/495/260/2023
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

16 січня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайоний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Мельник Ю.В.,

справа № 495/1388/22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Щукіна Людмила Сергіївна, про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2022 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Щукіна Людмила Сергіївна, про розірвання договору довічного утримання, просить суд розірвати договір довічного утримання від 23 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 985.

Стислий виклад позиції позивача

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

Так, Ѕ частки квартири є її особистою власністю, так як набувалась в процесі безоплатної приватизації, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету міської ради м. Білгород Дністровський 12 грудня 2005 року, згідно з розпорядженням від 12 грудня 2005 року № 8747.

Інша Ѕ частки квартири набувалась нею у спадок, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Білгород Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області 08 червня 2011 року за реєстровим № 1724.

Таким чином, вона мала у приватній власності всю квартиру, яка є предметом оскаржуваного договору.

23 вересня 2014 року вона та відповідач уклали договір довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 985.

Згідно п. 6 спірного договору: набувач ОСОБА_2 зобов`язаний: довічно повністю утримувати відчужувача ОСОБА_1 , матеріально забезпечувати її харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язується зберігати в її безкоштовному довічному користуванні всю вищевказану квартиру: до смерті відчужувача не укладати щодо майна, яке за цим договором правочини: купівлі продажу, міни, дарування, ренти, застави чи іншим способом не передавати майно у власність іншій особі; виконувати обов`язки власника відповідно чинного законодавства України.

У відповідності п. 8 спірного договору: вартість матеріального забезпечення харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом і необхідною допомогою сторонами визначена в розмірі 1300 грн на місяць з урахуванням інфляції та індексації.

Втім відповідач жодного разу не сплачував їй кошти у розмірі 1300 грн, який визначено договором довічного утримання, ніколи не забезпечував її продуктами харчування, ліками, одягом тощо.

ОСОБА_2 постійно щомісячно обіцяв, що налагодить матеріальну допомогу, та вона постійно йому вірила, однак, коли опинилася у Білгород Дністровський ЦРЛ лікарні двічі: (у 2014 році та 2017 році) ОСОБА_2 самоусунувся від надання будь якої допомоги.

Вона не бачила його близько двох років

Коли осатаній раз вона з ним спілкувалась, то він зазначив, що окрім квартири вона ще має відчужити на його користь або його дружини належну їй земельну ділянку.

Після цієї розмови вона твердо вирішила звернутися до суду, оскільки договір існує лише на папері, ніякі обов`язки ОСОБА_2 не виконує, однак став набувачем її квартири, що є несправедливим: жодної суми або матеріальної (натуральної) допомоги він не надав.

Вона є інвалідом першої групи ( інвалід дитинства) із захворюванням дитячий церебральний параліч, є людиною із вадами руху, потребує сторонньої допомоги.

З урахуванням усього вищенаведеного, вона і звернулась до суду з даним позовом.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2022 року, прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Щукіна Людмила Сергіївна, про розірвання договору довічного утримання, до розгляду.

Відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Щукіна Людмила Сергіївна, про розірвання договору довічного утримання.

Призначено підготовче судове засідання.

05 липня 2022 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

16 січня 2023 року Ухвалою суду задоволена заява представника позивача про залишення частини позовних вимог, а саме: в частині стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн - без розгляду.

Представник позивача в судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутність, згоден з позовними вимогами в частині розірвання договору довічного утримання.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вивчивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що дійсно 23 вересня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір довічного утримання (догляду), який посвідчений приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С. та зареєстрований в реєстрі за № 985. (а.с. 9-10)

Відповідно п. 1 договору, ОСОБА_1 передає, а ОСОБА_2 отримує у власність на умовх цього договору наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 17, 7 кв.м., загальною площею 34,3 кв. м.

Згідно п. 7 спірного договору: набувач ОСОБА_2 зобов`язаний: довічно повністю утримувати ОСОБА_3 , матеріально забезпечувати її харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом, необхідною допомогою, а також зобов`язується зберігати в її безкоштовному довічному користуванні всю вищевказану квартиру: до смерті ОСОБА_4 не укладати щодо майна, яке отримане за цим договором правочини: купівлі продажу, міни, дарування, ренти, застави чи іншим способом не передавати майно у власність іншій особі; виконувати обов`язки власника відповідно чинного законодавства України.

У відповідності п. 8 спірного договору: вартість матеріального забезпечення харчуванням, медикаментами, одягом, доглядом і необхідною допомогою сторонами визначена в розмірі 1300 грн на місяць з урахуванням інфляції та індексації.

Як зазначила позивач у своїх позовних вимогах, відповідач жодного разу не сплачував їй кошти у розмірі 1300 грн, який визначено договором довічного утримання, ніколи не забезпечував її продуктами харчування, ліками, одягом тощо.

Відповідач проти вказаних стверджень позивача не заперечував, про що свідчить його заява, відповідно до якої він погодився з позовом в частині розірвання договору довічного утримання (догляду).

Нормативне обґрунтування.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Частиною 1 ст. 746 ЦК України, передбачено, що відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я.

Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна в встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувана (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

За положеннями ч. 2 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Згідно висновку ВС у справі №668/1510/15-ц, суд установивши, що відповідач, тривалий час перебуваючи за межами країни, належним чином не виконував своїх зобов`язань за договором довічного утримання, а саме: щодо забезпечення харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, а тому суди вірно дійшли висновку про наявність правових підстав для розірвання договору довічного утримання (постанова ВС від 25.06.2018 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Аналогічні положення містяться у пункту 8.1 Договору.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, посилаючись на квитанції, платіжні доручення, покази свідків, виходив з того, що позивач не довела невиконання або неналежне виконання ОСОБА_2 своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), оскільки відповідач щомісячно перераховувала на рахунок позивача у ПАТ КБ «ПриватБанк» визначені договором довічного утримання 3 000,00 грн, забезпечувала позивача лікарськими засобами та продуктами харчування, тому підстави для розірвання оспорюваного договору на підставі пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України відсутні.

Разом з цим, судами не враховано, що за договором довічного утримання ОСОБА_2 зобов`язувалася не лише забезпечувати ОСОБА_1 довічним утриманням у щомісячному розмірі не менше 3 000,00 грн, лікарськими засобами та продуктами харчування, а також у разі втрати здоров`я забезпечувати її довічним доглядом (пункт 1.1 договору). Як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі представник позивача як на одну із підстав для розірвання договору вказував на те, що відповідач не виконує обов`язку щодо забезпечення позивача доглядом. Зокрема, зазначав, що ОСОБА_2 телефонувала ОСОБА_1 не більше двох разів на місяць, а також не більше одного разу на місяць відвідувала її. Також, відповідач щороку з сім`єю виїжджала за кордон на відпочинок і жодного разу нікому не доручала доглянути за нею. Щодня позивача доглядають соціальний працівник, який її обслуговує вже 10 років, та її друзі: приносять продукти харчування, газети, підтримують чистоту в її квартирі, у тому числі роблять вологі прибирання та миття вікон, допомагають сплачувати комунальні платежі. Суди зазначених обставин належним чином не перевірили, не взяли до уваги, що факт призначення ОСОБА_1 соціального працівника не узгоджується з тією обставиною, що особа за договором довічного утримання повинна бути забезпечена доглядом з боку ОСОБА_2».

Аналогічна позиції зазначена у Постанові ВС від 18 серпня 2021 року, справа № 645/3284/19, провадження № 61-15301св20.

Згідно ч.1 ст. 129-1Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Так, мотивами звернення до суду з відповідним позовом є факт тривалого невиконання умов договору довічного утримання, а саме: не надання матеріального забезпечення від Набувача.

Вказані обставини достовірно підтверджені вище зібраними доказами, наявними в матеріалах справи.

У системному аналізі норм чинного законодавства та умов договору довічного утримання, підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача.

При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12. ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Тривалий час умови зобов`язання за договором в частині надання харчування, побутових послуг та особистого догляду з боку відповідача не виконуються.

При вирішення спору, суд виходить з того, що право власності є непорушним і право власника майна та відчужувача є порушеним.

Відповідно до умов договору, право на його розірвання пов`язане не лише з невиконанням умов, а також з відсутністю добровільної згоди другої сторони на її розірвання.

Враховуючи усе вищевикладене, суд, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, прийнявши до уваги норми діючого законодавства та його правозастосування до фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Щукіна Людмила Сергіївна, про розірвання договору довічного утримання, знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, є доведеними, обґрунтованими, та такими, що мають бути задоволені в судовому порядку.

Розподіл судових витрат:

Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За умовами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із доведеності та обґрунтованості позовних вимог позивача, та звільнення її від сплати судового збору, як інваліда 1 групи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання до суду відповідного позову у розмірі 992, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 626, 628, 651, 744, 746, 755 ЦК України, ст.ст. 12, 13,82, 83, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛ И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Щукіна Людмила Сергіївна, про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання /догляду/, укладений ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , посвідчений 23.09.2014 року приватним нотаріусом Білгород Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Щукіною Л.С., зареєстрований в реєстрі за № 985.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 26 січня 2022 року.

Суддя: