РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року

м. Рівне

Справа № 559/2594/22

Провадження № 22-ц/4815/240/23

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Гордійчук С.О.,

Шимківа С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого від імені Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 листопада 2022 року, у складі судді Ралець Р.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , діючого від імені Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , діючий від імені Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 на рахунок заявника 3 413,36 грн за надані послуги з розподілу природного газу, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 248,10 грн.

Заява обґрунтована наступним.

Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що комунальні послуги це, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" відповідно до ліцензії надає послуги з розподілу природного газу на території Рівненської області.

Послуги з розподілу природного газу ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 надаються заявником відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1386/27829, а також Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824, в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин.

Пунктом 1 глави 1 Розділу VІ Кодексу ГРМ закріплено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладання договору розподілу природного газу.

Умовами Типового договору розподілу природного газу визначено, що споживачем є фізична особа, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Типовий договір з розподілу природного газу, що затверджено на виконання вимог статей 12 та 40 Закону, є публічним.

Крім того, даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк, а його умови є однаковими для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу ГРМ.

Згідно зі ст.40 Закону України "Про ринок природного газу" та умовами Договору розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується надавати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Облік природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

З метою забезпечення обліку та вимірювання обсягів спожитого природного газу на об`єкті споживача за вказаною адресою було встановлено відповідний лічильник газу.

Фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_2 до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують бажання укласти цей договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, що знаходиться за вказаною адресою, про що свідчить зміна показників лічильника газу в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента.

Наведене свідчить, що між сторонами існують договірні відносини з розподілу природного газу.

Об`єм спожитого абонентом природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , визначений у відповідності до положень Кодексу ГРМ та Договору розподілу природного газу, за 2020 рік (період з 01.10.2019р. по 30.09.2020р.) становить 314 м3 А тому місячний об`єм послуги розподілу природного газу у 2021 році становить 314,00 : 12 = 26,17 м3.

З 01.01.2021р набрала чинність постанова НКРЕКП від 30.12.2020 р. № 2778, якою встановлено тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2021 р.: 1,68грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ).

Іншою постановою НКРЕКП від 22.12.2021 р. № 2765 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2022 р.: 1,848 грн за 1 м3 на місяць (з урахуванням ПДВ).

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного договору місячна вартість послуги розподілу природного газу у 2021 році з врахуванням ПДВ становить: з 01.01.2021р. 26,17 х 2,016 = 52,75 грн, а у 2022 році з врахуванням ПДВ становить: з 01.01.2022р. 26,17 х 1,848 = 48,36 грн.

Згідно стану розрахунків по особовому рахунку споживача № НОМЕР_2 загальна заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за вказаною адресою становить 3 413,36 грн.

Тому просить задовольнити заяву.

Оскаржуваною ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 листопада 2022 року було відмовлено у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи Рівнегаз" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий від імені Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", просить скасувати вказану ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначив, що поза увагою суду залишилось те, що фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_2 до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) є дії, які засвідчують бажання укласти цей договір, зокрема, здійснення споживання природного газу, що свідчить про те, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо надання послуг з розподілу природного газу.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та понесених судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що примірника підписаної боржником заяви-приєднання, повернутої заявнику, яка б свідчила про приєднання ОСОБА_2 до умов договору постачання природного газу споживачам, заявником суду надано не було, як не надано і підтверджуючих доказів сплати саме споживачем ОСОБА_2 рахунку заявника (постачальника) за поставлений природний газ, що могло б свідчити фактом згоди споживача про приєднання до умов договору, а додана до заяви роздруківка з особового рахунку - фінансового стану боржника лише фіксує розмір заборгованості, визначений заявником, та жодним чином не може оцінюватися, як така, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Також суд виходив з того, що посилання заявника на акцептування боржником ОСОБА_2 публічного договору постачання природного газу шляхом оплати (в тому числі часткової) вартості спожитого газу, не приймаються судом до уваги, оскільки обставина оплати боржником, як споживачем, вартості природного газу не підтверджена заявником належними та допустимими доказами.

Також суд виходив з того, що заявником не було додано до заяви про видачу судового наказу письмових доказів направлення споживачу ОСОБА_2 письмової вимоги про сплату заборгованості за розподіл природного газу в сумі 3413,36 грн та відповідно, отримання нею вказаної вимоги або причини не вручення її останній.

Апеляційний суд вважає вказаний висновок суду про відмову у видачі судового наказу помилковим, таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Згідно зі ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 1 ст.167 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому ч.ч. 5,6 ст. 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, недодержання яких, як передбачено ч.1 ст.165 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у видачі судового наказу.

Так, у відповідності до п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

До заяви про видачу судового наказу додаються також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України).

Заявником до своєї заяви про видачу судового наказу надано, крім копії заяви з додатками, Інформацію щодо нарахувань та стану розрахунків по о/р № , Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним договором приєднання, яким визначено, що Оператор ГРМ зобов`язується надавати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

У вказаному Типовому договорі не зазначений споживач, як сторона договору, та відсутній підпис останнього. Однак, заявником надано Інформацію щодо нарахувань та стану розрахунків по о/р № , з якої вбачається наявність нарахувань та заборгованість.

Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що комунальні послуги це, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" відповідно до ліцензії надає послуги з розподілу природного газу на території Рівненської області.

Послуги з розподілу природного газу ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 надаються заявником відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1386/27829, а також Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824, в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин.

Пунктом 1 глави 1 Розділу VІ Кодексу ГРМ закріплено, що суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладання договору розподілу природного газу.

Умовами Типового договору розподілу природного газу визначено, що споживачем є фізична особа, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

Типовий договір з розподілу природного газу, що затверджено на виконання вимог статей 12 та 40 Закону, є публічним.

Крім того, даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк, а його умови є однаковими для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону і Кодексу ГРМ.

Згідно зі ст.40 Закону України "Про ринок природного газу" та умовами Договору розподілу природного газу Оператор ГРМ зобов`язується надавати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені договором.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Облік природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

З метою забезпечення обліку та вимірювання обсягів спожитого природного газу на об`єкті споживача за вказаною адресою було встановлено відповідний лічильник газу.

Фактом приєднання побутового споживача ОСОБА_2 до умов Договору розподілу природного газу (акцептування договору) можуть бути дії, які засвідчують бажання укласти цей договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості, що знаходиться за вказаною адресою, про що свідчить зміна показників лічильника газу в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента.

Наведене свідчить, що між сторонами існують договірні відносини з розподілу природного газу.

Зі змісту Інформації щодо нарахувань та стану розрахунків по о/р № НОМЕР_2 заборгованість боржника перед заявником за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року по 09.2022 року складає 3 413,36 грн (а.с.9).

У постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 641/2630/16-ц з посиланням на положення ст.633 ЦК України, ч.3 ст.29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та ч.3 ст.205 ЦК України зроблено висновок про те, що, встановивши те, що протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації проекту договору відповідачі про свою відмову укласти договір про надання послуг з вивезення побутових відходів чи про свою незгоду із умовами опублікованого договору до ТОВ "Харків Екоресурс" у письмовому вигляді не направили, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходили із того, що Особа 1 вважається такою, що прийняла пропозицію ТОВ "Харків Екоресурс" щодо укладення договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, положення якого відповідають типовому договору.

Таким чином, між заявником та побутовим споживачем ОСОБА_2 укладений Договір з розподілу природного газу на об`єкт, розташований за відповідною адресою, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання послуг.

Для проведення розрахунків заявник на ім`я вказаного споживача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, враховуючи вимоги статей 161, 163 ЦПК України. Зазначені статті містять вичерпний перелік умов, за яких судовий наказ може бути видано. Виходячи з того, що заявник при подачі заяви про видачу судового наказу дотримався цих умов, підстав для відмови у видачі судового наказу у суду не було.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу через ненадання заявником заяви-приєднання споживача, відсутність доказів сплати саме споживачем ОСОБА_2 рахунку заявника, а також відсутність доказів направлення споживачу ОСОБА_2 письмової вимоги про сплату заборгованості за розподіл природного газу в сумі 3413,36 грн.

При цьому слід зазначити про те, що у разі незгоди з судовим наказом, боржник може подати заяву про його скасування.

З огляду на зазначене, відповідно до п.6 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376, ст.379 ЦПК України, апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376, ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого від імені Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 листопада 2022 року скасувати й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 07 лютого 2023 року.

Головуючий Майданік В. В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.