КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/253/2023
справа № 753/2244/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

За участі секретаря Моторіної В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційнимискаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та представника Служби безпеки України Ярка Олександра Юрійовича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року у цивільній справі за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року позивач СБУ звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» під акаунтом « ОСОБА_2 » (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розмістив повідомлення, яке, стосувалося проведення співробітниками СБУ обшуків в державному концерні «Укроборонпром». Вказане повідомлення продубльовано на сайтах: 1) ІНФОРМАЦІЯ_3 (за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому у зазначеному повідомленні міститься недостовірна інформацію про СБУ, а саме: «...а на самом деле за этим стоит очередная попытка передела финансовых потоков...»; «…разумеется, смысл этого решения - отстранить СБУ от потоков, расщеплять которые сбушники привыкли через доступ ко всем внутренним делам…»; «…разумеется, эти меры вызывали недовольство руководящих сотрудников СБУ, привыкших получать свой коррупционный процент от операций концерна…».

Пізніше ІНФОРМАЦІЯ_12 на цiй же сторiнцi соцiальної мережі «Facebook» (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6 ) відповідач розмістив повідомлення, яке стосувалося затримання співробітника СБУ за підозрою у готуванні до вбивства.

Вказане повідомлення продубльовано на сайтах: ІНФОРМАЦІЯ_7 (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 ); ІНФОРМАЦІЯ_9 (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10 ); ІНФОРМАЦІЯ_11 (за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_11 .

У зазначеному повідомленні, зокрема, містилася недостовiрна інформація про СБУ такого змісту: «...каждый предприниматель, который занимается экспортом-импортом товаров народного потребления, знает, что экономические подразделения СБУ в большом масштабе осуществляют рэкет и вымогательство, по сути «крышуют» теневой бизнес…»

- «... что сейчас при ОСОБА_8 является главной задачей СБУ - борьба за теневые финансовые потоки, устранение конкурентов ...».

З огляду на те, що вищезазначена інформація про СБУ не відповідає дійсності та є недостовірною, поширення відповідачем недостовірної інформації про СБУ, її керівництво та співробітників вводить в оману широке коло громадян України щодо діяльності СБУ підриває їх довіру до української спецслужби, що в умовах агресії Російської Федерації становить загрозу державній безпеці України.

За наведених обставин, позивач просив спростувати недостовірну інформацію

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року позовні вимоги Служби безпеки України до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації задоволено частково.

Визнано недостовірною поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 року на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» інформацію про Службу безпеки України наступного змісту:

- «..разумеется, смысл этого решения - отстранить СБУ от потоков, расщеплять которые сбушники привыкли через доступ ко всем внутренним делам...»;

- «...разумеется, эти меры вызвали недовольство руководящих сотрудников СБУ, привыкших получать свой коррупционный процент от операций концерна...»;

Визнано недостовірною поширену ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_2 на своїй сторінці у соціальній мережі «Facebook» інформацію про Службу безпеки України наступного змісту:

- «...каждый предприниматель, который занимается экспортом - импортом товаров народного потребления, знает, что экономические подразделения СБУ в большом масштабе осуществляют рэкет и вымогательство, по сути «крышуют» теневой бизнес..»

Зобов`язано ОСОБА_2 спростувати вказану недостовірну інформацію про Службу безпеки України у спосіб найбільш подібний до способу її поширення - шляхом повідомлення на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» під акаунтом «ОСОБА_2» про прийняте судове рішення у цій справі з розміщенням його повного тексту.

В решті вимог позову відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь Служби безпеки України судовий збір у сумі 4 540 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та представник СБУ ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд першої інстанції неповно та неналежно встановив обставини справи та дійшов хибних висновків щодо правозастосування.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що позивач в позовній заяві жодним чином не обґрунтував, в чому саме полягає недостовірність оскаржуваної інформації, обмежившись виключно посиланням на нормативно-правові акти та не зазначивши жодного зв`язку між ними та поширенням ОСОБА_2 спірної інформації.

Зазначає, що додані до позовної заяви акти огляду також не містять жодних підтверджень начебто недостовірності оскаржуваної Позивачем інформації.

Вважає, що Позивач жодним чином не довів належними та достатніми доказами обставин недостовірності оскаржуваної інформації, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, встановив обставини недостовірності спірних тверджень за відсутності доказів, які б це підтверджували.

Представник СБУ ОСОБА_4 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що суд першої інстанції неповно дослідив наявні у справі докази, які в сукупності підтверджують, що позовні вимоги СБУ в оскаржуваній частині підлягають задоволенню.

На обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що враховуючи наявний контекст публікацій, в яких конкретизується суб`єкт діяльності, а саме - СБУ, об`єкт діяльності (ДК «Укроборонпром»), є вказівки на конкретні дії співробітників СБУ (розподіл грошових коштів та інших фінансових ресурсів ДК «Укроборонпром», отримання незаконного прибутку), дану інформацію, яка викладена у вигляді стверджувального речення, можна перевірити на відповідність її дійсності, і у цьому сенсі вона є фактичним твердженням. Якщо інформація, яка викладена у формі фактичних тверджень не відповідає дійсності, то вона є наклепом, неправдивими відомостями.

Зазначає, що в даному випадку, інформація, поширена відповідачем про позивача не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою позивача, її можна перевірити на достовірність, тому вона не є оціночним судженням.

Таким чином, оскільки поширена інформація є твердженням про факти, яких не існувало, які не були перевірені відповідачем та які не доведені відповідачем, оспорювана позивачем інформація підлягає спростуванню.

У суді апеляційної інстанції представник СБУ підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 просив відмовити.

Представник ОСОБА_2 просив апеляційну с каргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що зміст вказаних публікацій не може розцінюватись як оціночне судження, зазначивши, що вказана інформація є недостовірною, враховуючи презумпцію невинуватості та відсутність у матеріалах справи належних, допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Колегія суддів з вказаним висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сторінці відповідача ОСОБА_2 у соціальній мережі Facebook за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_13 опубліковано допис під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_14 » чтобы уволить замдиректора ОСОБА_6 , и вернуть СБУ утерянное в 2019-м участие в финансовых потоках. Но экспорт вооружений этот передел власти не спасет», у якому, зокрема, містилась інформація такого змісту: «..а на самом деле за этим стоит очередная попытка передела финансовых потоков...»; «.. разумеется, смысл этого решения - отстранить СБУ от потоков, расщеплять которые сбушники привыкли через доступ ко всем внутренним делам...»; «…разумеется, эти меры вызывали недовольство руководящих сотрудников СБУ, привыкших получать свой коррупционный процент от операций концерна…».

ІНФОРМАЦІЯ_12 на цій же сторінці соціальної мережі « Facebook » за посиланням:

ІНФОРМАЦІЯ_15 опубліковано допис під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_16», у якому, зокрема, містилась інформація такого змісту: «…каждый предприниматель, который занимается экспортом-импортом товаров народного потребления, знает, что экономические подразлеления СБУ в большом масштабе осуществляют рэкет и вымогательство, по сути «крышуют» теневой бизнес...»; «... что сейчас при ОСОБА_8 является главной задачей СБУ - борьба за теневые финансовые потоки, устранение конкурентов ...».

Поширення вказаної інформації підтверджується актами огляду електронної сторінки від 27.01.2021, проведених старшим оперуповноваженим 4 відділу 3 управління ДКІБ СБ України капітаном ОСОБА_9 (а.с. 20-26).

Жодних заперечень щодо поширення вищенаведеної інформації від відповідача не надійшло, а відтак факт поширення інформації саме ОСОБА_2 є встановленим.

За інформацією з загальнодоступних джерел, ОСОБА_2 є головним редактором Інтернет-видання ЦЕНЗОР.НЕТ, тобто має статус журналіста, однак в даному випадку він поширив інформацію на своїй особистій сторінці у соціальній мережі Facebook.

Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім?ї та права вимагати вилучення будь - якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України).

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов?язане з обов?язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз?яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь - яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб?єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з?ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз?яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь - яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що інформація, розміщена на веб-сторінці відповідача ОСОБА_2 в соціальній мережі «Facebook» порушує особисті немайнові права позивача, оскільки позивач є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, а відповідачем на своїй сторінці у мережі «Facebook» повідомлено невизначеному колу осіб про вчинення протиправних діянь з боку співробітників та керівництва СБУ, а саме : «…разумеется, смысл этого решения - отстранить СБУ от потоков, расщеплять которые сбушники привыкли через доступ ко всем внутренним делам…»; «…разумеется, эти меры вызывали недовольство руководящих сотрудников СБУ, привыкших получать свой коррупционный процент от операций концерна…».

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України).

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 42, 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості (частина перша та друга статті 30 Закону України «Про інформацію»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 761/35290/19 (провадження № 61-12865св20) зроблено висновок, що «за змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. […] За своїм характером судження має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої ним думки, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Вирішуючи справи про захист честі, гідності та ділової репутації, суди повинні перевіряти, чи містить інформація, що стала підставою для звернення до суду, конкретні життєві обставини, фактичні твердження. Якщо зміст та характер досліджуваної інформації свідчить про наявність фактів, така інформація або її частина не може вважатись оціночним судженням, оскільки є не результатом суб`єктивної оцінки, а відображенням об`єктивної істини, що може бути встановлена у судовому порядку. […]

Із змісту висловів, що просить спростувати позивач, не вбачається, що вони є оціночними судженнями, гіперболами, алегорією, сатирою. Аналіз змісту оспорюваних публікацій свідчить про твердження про конкретні факти «поділ потоків», «отримання корупційного проценту від операцій концерну», « економічні підрозділи СБУ здійснюють рекет , вимагання, кришують тіньовий бізнес».

Фактично відповідач у своїх публікаціях стверджує, що позивач та його працівники займаються діяльністю, яка носить кримінальний характер. Доводів на підтвердження поширеній інформації ОСОБА_2 не надав.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не вбачається.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів також не погоджується із доводами апеляційної скарги представника СБУ щодо скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Вислови відповідача ОСОБА_2 «...а на самом деле за этим стоит очередная попытка передела финансовых потоков...»;

- «... что сейчас при ОСОБА_8 является главной задачей СБУ - борьба за теневые финансовые потоки, устранение конкурентов ...» судом першої інстанції визнано оціночними судженнями.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки вказані вислови не є стверджуючими, відповідач висловив свою думку про «завдання» на майбутнє, про намагання СБУ щось вчинити. Зазначені факти не підлягають перевірці і є оціночними судженнями відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційних скаргах..

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Служби безпеки України Ярка Олександра Юрійовича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: