Справа № 570/1623/23
Номер провадження 2/570/684/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення арешту та зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в Рівненський районний суд із позовом до відповідача Рівненського ВДВС у Рівненському районі ЗМУ МЮ (як правонаступника Відділу ДВС Рівненського РУЮ), в якому просить скасувати постанову про арешт майна боржника б/н від 21.05.2007 р. Відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 5014299; зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений постановою про арешт майна боржника б/н від 21.05.2007 р. Відділом ДВС Рівненського РУЮ.

В обгрунтування позову позивачка вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2 . Позивачка є спадкоємцем її майна першої черги, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та довідкою приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. від 30.03.2023 р. №83/01-14, куди вона звернулася за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно матері, яке знаходиться смт. Клевань Рівненського району.

Однак із повідомлення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. від 18.01.2023 р. №21/02-14 вбачається, що нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, оскільки із інформації, отриманої із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все майно, належне ОСОБА_2 накладено арешт реєстраційний номер 5014299 - підстава накладення постанова ВДВС Рівненського РУЮ від 21.05.2007 р.

На її звернення до відділу ДВС у Рівненському районі Західного МРУ МЮ з приводу зняття арешту листом від 15.02.2023 р. №13435 її повідомлено, що згідно із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано арешт нерухомого майна згідно постанови про арешт майна оголошення заборони на його відчуження від 24.05.2007 р. Однак згідно Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 15.02.2023 р. у Рівненському відділі державної виконавчої служби Західного МУ МЮ виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 не перебувають. У зв`язку із цим зняти арешт не вбачається за можливе, оскільки невідома підстава його накладення, не відомі відомості про дату та номер постанов, а також інші обставини, що дають можливість винести постанову про зняття арешту з майна.

Згідно з відповіддю Рівненського районного суду від 15.03.2023 р. №01-29/92/2023 Рівненським районним судом арешт на майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження у період 2000-2007 р. не накладався.

Виходячи з відповіді відділу ДВС та Рівненського районного суду взагалі не зрозумілим залишається яка підстава накладення арешту та й сам факт наявності такого арешту на майно померлої ОСОБА_2 .

Вважає, що відділом ДВС Рівненського районного управління юстиції було безпідставно накладено арешт на майно її матері, в той час як жодних виконавчих проваджень у Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Західного МУ МЮ щодо померлої ОСОБА_2 , не перебуває.

Відповідач у своєму листі від 15.02.2023 р. №13435 повідомив, що підстав, визначених ч.4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» для зняття арешту за її зверненням немає, вона вимушена звертатися із позовом в суд про скасування арешту, як такого, що порушує її право власності на спадкове майно, після смерті матері - ОСОБА_2 , так як іншого способу захистити свої права немає.

Наводить ст. ст. 1216, 1218, ч.5 ст. 1268 ЦК України, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 48, ч.1 ст. 56, ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ч.1 ст.15 ЦК України, ст.41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 383, 386 ЦК України.

Позивачка як спадкоємець майна матері, має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне її померлій матері майно, яке вона має право успадкувати за законом. Таким чином, арешт, накладений на майно, порушує її право власності.

Наявність протягом тривалого часу (біля 16 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Накладений в межах виконавчого провадження арешт обмежує її законні права та обов`язки, як спадкоємця майна, зокрема унеможливлює здійснення державної реєстрації успадкованого майна, внаслідок чого вона позбавлена можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Оскільки в АСВП відсутня інформація про перебування на виконанні та про стан виконання виконавчого провадження, за яким боржником є ОСОБА_2 та відповідні матеріали виконавчого провадження, а виконавець не має можливості самостійно зняти арешт з майна, то з метою захисту її прав як власника належить в судовому порядку скасувати постанову відповідача та зняти арешт з належного їй нерухомого майна.

Ухвалою суду від 05.04.2023 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 08.05.2023 р. відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 29.06.2023 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 25.07.2023 р. витребувано від приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В. інформацію зі Спадкового реєстру про наявність/відсутність спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , надання суду засвідчених копій спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 .

У відзиві вх. 9079 від 29.05.2023 р. представник відповідача С. Маркуц просить прийняти відзив на позовну заяву та розглянути справу. Вказує, що 18.01.2023 р. до Відділу звернулася ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна покійної матері - ОСОБА_2 .

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження всього нерухомого майна ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 - № НОМЕР_3 , що зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника серія АА №444716 від 21.05.2007, що видана Відділом ДВС Рівненського районного управління юстиції.

Дослідивши дані автоматизованої системи виконавчого провадження, у виконавчих провадженнях відсутня постанова про накладення арешту на майно боржника від 21.05.2007 р., а самі виконавчі провадження знищені у зв`язку зі спливом трьохрічного терміну зберігання виконавчих проваджень.

Враховуючи відсутність у Відділі паперових матеріалів виконавчих проваджень Відділом неможливо встановити підстави накладення арешту згідно відомостей у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також неможливо встановити в якому виконавчому провадженні накладено обтяження №5014299 (серія та номер постанови про арешт майна боржника серія АА №444716 від 21.05.2007)

15.02.2023 р. позивачці ОСОБА_1 . Відділом надано відповідь на звернення від 18.01.2023 р., у якій викладено інформацію про дані державних реєстрів та даних АСВП та роз`яснено порядок зняття арешту з майна боржника.

На момент накладення арешту державний виконавець керувався ЗУ «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999, що втратив чинність на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (1404-19) від 02.06.2016.

Наводить положення ст.ст. 1, 2, 57, ч.ч.4, 5 ст.59, ст.59, ст. 60 вказаного Закону.

Наголошує, що Відділом не було встановлено у якому виконавчому провадженні було винесено постанову про арешт майна боржника серія АА №444716 від 21.05.2007 р.

Станом на 22.05.2023 р. у Відділі відсутні виконавчі провадження, за якими боржником виступає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки адвокат Курганська О.В. подала до суду заяву вх. 13673 від 09.08.2023 р., в якій просить розгляд справи провести без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення. Подано відзив. У підготовчому судовому засіданні представник відповідача Покальчук Л.В. позовні вимоги не визнала. Крім того, начальник відділу В. Забейда у клопотанні вх.9080 від 29.05.2023 р. просить провадити розгляд справи без участі представника відділу.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доводиться дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 .

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального В.В. Кутецької №21/02-14 від 18.01.2023 р., підтверджено подачу позивачкою ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, нотаріус повідомила, що згідно з інформацією, отриманою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , накладено арешт. Дані обтяження: реєстраційний номер обтяження 5014299; підстава обтяження - постанова ВДВС Рівненського РУЮ від 21.05.2007 р., відділ ДВС Рівненського РУЮ; заявник відділ ДВС Рівненського районного УЮ. Факт наявності арешту унеможливлює видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на належне спадкодавиці майно.

Начальник Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ В. Забейда у відповіді ОСОБА_4 «Щодо надання інформації» №13435 від 15.02.2023 р. вказує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 р. зареєстровано арешт нерухомого майна згідно постанови про арешт майна та оголошена заборона на його відчуження від 24.05.2007 р.

Однак згідно АСВП станом на 15.02.2023 р. у Рівненському відділі ДВС ЗМУМЮ відносно ОСОБА_2 на виконанні не перебувають. У зв`язку з цим, зняти арешт не вбачається за можливе, оскільки невідома підстава його накладення, невідомі відомості про дату та номер постанови, а також інші обставини, що дають можливість винести постанову про зняття арешту з майна.

Як убачається з відповіді голови Рівненського районного суду Рівненської області Сидоренка С.М. №01-29/93/2023 від 15.03.2023 р., Рівненським районним судом арешт на майно ОСОБА_2 та оголошення заборони на його відчуження у період з 2000 по 2007 роки не накладався.

Згідно із повідомленням приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу В.В. Кутецької вх. №83/02-14 від 30.03.2023 р., спадкоємцями на належне майно ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , які прийняли спадщину, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як убачається із засвідчених копій документів зі спадкової справи №69/2022 щодо майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , які надійшли до Рівненського районного суду вх.13336 від 03.08.2023 р. відповідно до ухвали суду про витребування доказів, до приватного нотаріуса Рівненського РНО Кутецької В.В. 07.04.2022 р. надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 .

Отже, як убачається з матеріалів справи, в Рівненському відділі ДВС ЗМУМЮ відносно померлої ОСОБА_2 на виконанні не перебуває жодних виконавчих проваджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно ч. 3, 4 ст. 1281 ЦК України відповідно до частин другої-четвертої статті 1281 ЦК України у редакції, чинній на час відкриття спадщини, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно із частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виходячи з наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника-фізичної особи. А, закінчивши виконавче провадження, державний виконавець повинен зняти арешт, який було накладено на майно такого боржника при здійсненні виконавчого провадження. Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 664/14/19.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження.

У постанові Верхового Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18 (провадження № 61-697св20) зазначається, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред 'явленим позовом за наявності даних про те, що обов 'язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Враховуючи, що арешти на все нерухоме майно померлої ОСОБА_2 були накладені ВДВС Рівненського РУЮ від 21.05.2007 р., саме відповідач повинен вчинити дії по їх зняттю, а відтак Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі є належним відповідачем у даній справі, оскільки саме на нього покладено обов`язок зняти арешт з майна.

Відповідно до ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Також згідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожна особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Її право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ст.321, 383, 386 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; він має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне її померлій матері майно, яке вона має право успадкувати за законом. Таким чином, арешт, накладений на майно, порушує право власності позивача.

Судом також враховується те, що наявність протягом тривалого часу (близько 16 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача позов не визнала, та вказала про доцільність подання позивачкою скарги на дії державного виконавця. Однаку, судом встановлено, що позивачка не є стороною виконавчого провадження, тому вона не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку статті 447 ЦПК України, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, а саме постанова ВС від 26.04.2023 р. у справі № 463/2923/22 (провадження 4-с/463/13/22) провадження № 61-10498св22.

Таким чином, оскільки обтяження у вигляді арешту, накладеного на все невизначене майно спадкодавця, порушує права позивачки на оформлення спадщини та розпорядження своїм майном, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Рівненського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення арешту та зняття арешту з майна - задоволити повністю.

Скасувати постанову про арешт майна боржника б/н від 21.05.2007 р. Відділу ДВС Рівненського районного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження 5014299;

Зняти арешт з нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , накладений постановою про арешт майна боржника б/н від 21.05.2007 р. Відділом ДВС Рівненського РУЮ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Рівненський відділ Державної виконавчої служби у Рівненському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , м.Рівне, вул. П. Могили, 22-б.

Суддя Гнатущенко Ю.В.