Справа № 358/812/23 Провадження № 2/358/507/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської міської ради Київської області про визнання права власності на квартиру в житловому будинку в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 82,20 кв. м., житловою площею 44,70 кв. м., допоміжною площею 31,00 кв.м., літні неопалювані приміщення площею 6,50 кв.м., а також господарські споруди: прибудова, літня кухня-сарай, погріб з шийкою, вбиральня, ганок, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа, оціночна вартість яких становить 109 741 (сто дев`ять тисяч сімсот сорок одна) гривня 00 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 1996 році його батько ОСОБА_2 фактично (без юридичного оформлення за собою права власності) придбав у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 та став новим головою двору, що підтверджується копією відповідної заяви від 07.10.1996 року. Грошові кошти були передані продавцю відразу, натомість батько отримав всі правовстановлюючі документи на житло, які зберігались у продавця. Відтоді їхня сім`я в цьому будинку не проживала постійно. У 2009 році він (позивач) особисто вселився у цей будинок, що підтверджується довідкою, виданою Іванівським старостинським округом № 5 Миронівської міської ради Київської області від 13.04.2023 №12/05-24/109 та копією облікової картки об`єкта погосподарського обліку. З моменту заселення він з сім`єю господарює в будинку, обробляє земельну ділянку біля будинку, сплачує комунальні послуги, тобто відкрито й безперешкодно користується будинком та залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем вказаного житлового будинку, що є підставою для визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги.

Представник позивача ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач Миронівська міська рада Обухівського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає і просить розглянути справу без участі представника відповідача.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи суд вбачає, що позивач ОСОБА_1 з 2009 року по теперішній час фактично проживає та продовжує володіти і користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 82,20 кв. м., житловою площею 44,70 кв. м., допоміжною площею 31,00 кв.м., літні неопалювані приміщення площею 6,50 кв.м.

Так, довідкою старости Іванівського старостинського округу № 5 Миронівської міської ради Київської області за № 12/05-24/109 від 13.04.2023 підтверджується той факт, що позивач ОСОБА_1 з 2009 року проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , відкрито та безперешкодно користується житловим будинком, проводить в ньому поточні ремонти та обробляє прибудинкову територію.

Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 24.09.1991 року виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської ради вбачається, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 даного в є ОСОБА_3 (а.с. 8).

Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою КП КОР «Південне БТІ» № БЦ 890/1 від 16.05.2023 (а.с. 10).

Із копії заяви ОСОБА_5 від 07.10.1996 року вбачається, що він просить виконавчий комітет Іванівської сільської ради прописати в господарстві його брата ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 і становити його головою двору (а.с. 9).

Житловий будинок АДРЕСА_1 має такі технічні характеристики: будинок 1961 року забудови, загальною площею 82,20 кв. м., житловою площею 44,70 кв. м., допоміжною площею 31,00 кв.м., літні неопалювані приміщення площею 6,50 кв.м., а також господарські споруди: прибудова, літня кухня-сарай, погріб з шийкою, вбиральня, ганок, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа, оціночна вартість яких становить 109 741 (сто дев`ять тисяч сімсот сорок одна) гривня 00 коп. (а.с. 28-29).

Задовольняючи вимоги позивача, суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Позивач надав суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 10 років, отже визнання права власності за позивачем на житловий будинок АДРЕСА_1 , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328 ч. 1, 344 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 82,20 кв. м., житловою площею 44,70 кв. м., допоміжною площею 31,00 кв.м., літні неопалювані приміщення площею 6,50 кв.м., а також господарські споруди: прибудова, літня кухня-сарай, погріб з шийкою, вбиральня, ганок, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа, що розташовані по АДРЕСА_1 , оціночна вартість яких становить 109 741 (сто дев`ять тисяч сімсот сорок одна) гривня 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов