Справа № 487/9331/21
Провадження № 2/487/515/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді: Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання: Удовиченко Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», третя особа: приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», в якій просить стягнути матеріальний збиток в сумі 12304,61 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн., судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 09.08.2021 о 07 год. 40 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія тролейбуса ОСОБА_2 та водія транспортного засобу «Nissan Tiida» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 21.10.2021 року постановою Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_2 визнано винним у вказаній пригоді та у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Оскільки винуватець ДТП працює в КП ММР «Миколаївелектротранс» та під час ДТП виконував свої трудові обов`язки, позивач звертається із позовом саме до роботодавця, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року № 426/16825/16-ц, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до висновку оцінювача від 27.08.2021, вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП, склала 38195,75 грн, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість в деталях. Вартість відновлювального ремонту, згідно цього ж висновку, становить 87297,52 грн. із врахуванням ПДВ в деталях. 19.11.2021 страхова компанія здійснила страхову виплату у розмірі 28 659,39 грн. Відразу після ДТП позивачка змушена була перевіряти розвал/сходження, вартість якого склала 300 грн. Згідно товарного чеку та акту виконаних робіт вартість відновлювального ремонту зовнішніх механічних пошкоджень автомобіля склала 31920 грн., вартість внутрішніх механічних пошкоджень - 8711 грн. Загалом витрати склали 40964 грн, що є реальними збитками відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, які спричинені позивачці. Позивачка була змушені сплатити різницю між страхом відшкодуванням та фактичною вартістю відновлювального ремонту у сумі 12304,61 грн., оскільки суми страхового відшкодування недостатньо. В зв`язку з цим позивач звертається до відповідача за різницею, а саме 12304,61 грн. Окрім цього, внаслідок ДТП позивачу також заподіяно і моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн.

Ухвалою суду від 10 січня 2022 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

15.02.2022 надійшло клопотання представника позивача - адвоката Дурова Р.Б. про долучення доказів.

03 жовтня 2022 року надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

30 листопада 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач звертає увагу, що суб`єкт оціночної діяльності ПП ОСОБА_3 зробив висновок на підставі вивчення представлених документів проведених досліджень і розрахунків. Технічний огляд транспортного засобу було проведено 09.08.2021 шляхом фотографування та необхідних вимірів при природному освітленні за адресою: АДРЕСА_1 в присутності лише власника автомобіля ОСОБА_1 . Не було повідомлено та запрошено для огляду власника транспортного засобу - тролейбусу КП ММР «Миколаївелектротранс». З урахуванням даних, зазначених власником, встановлено, що: транспортний засіб експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів і їхнього багажу в індивідуальному порядку. Наданий на дослідження транспортний засіб має аварійні пошкодження, які отримані внаслідок ДТП 09.08.2021. Пошкодження розташовані в лівій задній боковій частині. При органолептичному огляді виявлені дефекти від неналежного зберігання та експлуатації транспортного засобу. Вартість матеріального збитку становить 38 195,75 грн, страхова компанія відшкодувала 28 659,39 грн. Позивач вказує, що вона сплатила більше грошових коштів, але в акті виконаних робіт ФОП ОСОБА_4 були виконані такі роботи як, мийка автомобіля - 180 грн, в акті ФОП ОСОБА_5 були виконані такі роботи: задній тормозний барабан, задняя левая ступила колеса, ремонт диска колесного, покраска диска колесного, снятие, установка заднего тормозного барабана, снятие, установка задній ступиці/тормозних колодок, комп`ютерна діагностика/видалення помилок - 350,00 грн. Акт виконаних робіт від 09.08.2021 - за регулювання розвалу сходження на суму 300 грн. Відповідач вважає, що деякі роботи не відносяться до відновлювального ремонту наслідків ДТП, а тому суму матеріальних збитків потрібно зменшити та частково відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо моральної шкоди у розмірі 5000 грн., відповідач просить відмовити оскільки відсутні будь-які обґрунтування моральної шкоди. Попередній розрахунок судових витрат вказаний у позовній заяві незрозумілий відповідачу, 908,00 грн - судовий збір, 2800,00 грн - вартість висновку оцінки майна, 5000 - правова допомога, але в прохальній частині позивач не просить стягнути ці кошти, тому відповідач просить відмовити.

09 грудня 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідачем пропущено строк на подання відзиву, тому суд повинен вирішити справу за наявними матеріалами, без врахування доводів представника відповідача. Крім цього, вважає, що аргумент відповідача щодо неповідомлення його про дату оцінки не заслуговує на увагу, оскільки Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не передбачає обов`язкової вимоги щодо виклику і присутності усіх зацікавлених осіб. Посилаючись на те, що деякі роботи, що були виконані, не відносяться до відновлювального ремонту, відповідач не зазначає з якими саме роботами вона не згодна. Регулювання розвалу сходження було проведено позивачем відразу після ДТП з метою діагностики та виявлення механічних пошкоджень, які б неможливо було б виявити оцінювачем при візуальному огляді автомобіля. Мийка автомобіля складала необхідну умову ремонту, оскільки фарбування проводиться лише по чистим поверхням. Інша ремонтні роботи, які були проведені ФОП ОСОБА_6 , також були направлені на відновлення автомобіля після ДТП. Вважає доводи відповідача необґрунтованими. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач вважає, що вона повністю обґрунтована та доводиться доказами, що приєднані до позовної заяви. Щодо заперечень відповідача відносно судових витрат, то пунктом другим прохальної частини позовної заяви є саме стягнення з відповідача понесених судових витрат.

26 лютого 2023 року надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

06 червня 2023 року надійшла заява представника відповідача - адвоката Бузіна О.В., в якій він просить розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів без його участі. Відзив підтримує.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини не повідомив, пояснень не подав.

Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого.

Судом встановлено, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що «09.08.2021 р. о 07 год. 40 хв. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «ЮМЗТ-2», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись в м. Миколаєві по проспекту Центральному в районі будинку 73, був неуважний, не слідкував за зміною дорожньої обстановки, при зміні смуги руху не впевнився в безпечності маневру в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Tiida», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків.».

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_2 працював водієм в КП ММР «Миколаївелектротранс», що підтверджується Наказом №298/к від 17.07.2018 р.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ЮМЗТ-2», д.н.з. НОМЕР_2 - КП ММР «Миколаївелектротранс», яким керував ОСОБА_2 09.08.2021, застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі Договору № 338 на закупівлю послуг з добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.06.2021, укладеним між КП ММР «Миколаївелектротранс» та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної події автомобіль «Nissan Tiida», д.н. НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ) отримав механічні пошкодження (Акт огляду транспортного засобу від 09.08.2021), згідно Звіту № 215-21 від 27.08.2021 суб`єкта оціночної діяльності ПП ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля Nissan Tiida р.н. НОМЕР_1 на дату ДТП - 09.08.2021 становить - 38 195,75 грн. з урахуванням ПДВ в запчастинах, вартість відновлювального ремонту - 87 297,52 грн.

Згідно чеку від 07.09.2021 позивачем сплачено вартість проведення оцінки майна - 2800 грн.

19.11.2021 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснила страхову виплату позивачу у розмірі 28 659,39 грн.

Отже, різниця між сплаченим страховим відшкодуванням і встановленою вартістю відновлювального ремонту становить 58638,13 грн (87 297,52 - 28659,39 = 58638,13).

Разом з цим, відповідно до акту виконаних робіт №ЗА-0002080 від 09.08.2021 та чеку про сплату ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС», 09.08.2021 автомобілю Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_1 було здійснено регулювання розвалу/сходження на суму 300,00 грн (а.с. 43).

Згідно з товарним чеком №РО-0000001 від 05.10.2021 та акту виконаних робіт №РО-0000003 від 05.10.2021 ФОП ОСОБА_4 вартість ремонту Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_1 склала 31920,00 грн (а.с. 44).

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 10.10.2021 ФОП ОСОБА_5 вартість ремонту Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_1 склала 8744,00 грн (а.с. 46).

Загальна вартість відновлюваних робіт автомобіля Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_1 , сплачена ОСОБА_1 становить 40964,00 грн.

За приписами статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересу може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Загальна вартість відновлюваних робіт автомобіля Nissan Tiida д.н.з. НОМЕР_1 , яка сплачена ОСОБА_1 становить 40964,00 грн., що підтверджено актами виконаних робіт (а.с.43,44,46).

Вказані акти виконаних робіт є достатнім доказом, що підтверджує розмір збитків, завданих позивачу в результаті ДТП.

Як вбачається з Ремонтної калькуляції, що є складовою звіту № 215-21, обсяг та характер визначених ним ремонтних робіт відповідає виконаному відновлювальному ремонту автомобіля позивачки.

Посилання відповідача на проведення робіт, які не відносяться до відновлювального ремонту після ДТП, є помилковим, а вказаний позивачем розмір збитків не спростовано.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено зокрема витрати, що особа вже зробила для відновлення свого порушеного права.

Позивачем надано докази на підтвердження завданих їй збитків, у вигляді витрат, які вона мусила зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 40964,00 грн., а відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.

Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди суди на підставі ст.1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь потерпілої особи, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).

Таким чином, з огляду на те, що розмір завданої шкоди перевищує виплачену страховиком суму, позивач має право на повне відшкодування завданої їй шкоди, яка складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 12304,61 грн. (із розрахунку 40964,00 грн. (вартість проведеного ремонту) - 28659,39 грн. (сума страхового відшкодування).

Вказана позиція також співпадає з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 11.08.2021р. по справі №554/8473/19 та від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, від 04.08.2021р. у справі №369/11644/16-ц.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Представником відповідача не заперечується факт перебування із ним у трудових відносинах водія тролейбуса ОСОБА_2 та наявність вини останнього у настанні ДТП.

У зв`язку з чим, суд вважає, що КП ММР «Миколаївелектротранс» зобов`язане відшкодувати позивачу понесені ним матеріальні витрати за ремонт транспортного засобу у визначених розмірах.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки 12304,61 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд дійшов такого висновку:

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи згідно частини 1, 2 статті 23 ЦК України.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.

З врахуванням обставин справи, з огляду на наведені вище критерії, вважає, що позивачкою доведено спричинення їй моральної шкоди завданої пошкодженням її майна, яка пов`язана з розладом нормального життя позивачки, нервовою напругою та переживаннями, пов`язаними з необхідністю проведення відновлюваного ремонту автомобіля та необхідністю звернення до суду за захистом порушених прав.

Беручи до уваги наведене, суд вважає, що достатнім та співмірним із спричиненою моральною шкодою буде стягнення позивачу на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Враховуючи викладене, позов належить задовольнити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Частинами першою, третьою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с. 55), за послуги зі складання звіту - 2800 грн (а.с. 33).

Враховуючи задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн, за послуги зі складання звіту - 2800 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу:

Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ст. 12 ч.3, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості суду надано: 1) Договір про надання правничої допомоги від 17.12.2021; 2) Додаток №1 до договору; 3) квитанцію Р24АС3853 від 17.12.2021; 4) ордер; 5)свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія МК №001610.

Відповідно до пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги, укладеному 17 грудня 2021 року між адвокатом Дуровим Р.Б. та ОСОБА_1., сторони домовились, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 17.12.2021, винагорода Адвоката за надання професійної правничої допомоги у справі про відшкодування збитків, спричинених їй внаслідок ДТП, складає 5000 грн. Розмір винагороди є фіксованою сумою та не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідно до квитанції Р24АС3853 від 17.12.2021, ОСОБА_1 сплатила Дурову Р.Б. за правову допомогу 5000 грн.

Отже, позивачем надані докази, які підтверджують надання правничої допомоги та її оплату.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

На переконання суду, характер правової допомоги відповідає умовам договору про надання правової допомоги,такі витрати були фактичним і неминучими, а розмір витрат є обґрунтованим.

Беручи до уваги обставини справи, принцип змагальності сторін та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме їх дійсність, необхідність та розумність їх розміру, ураховуючи складність справи та фінансовий стан її учасників, ціну позову, суд доходить висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст. ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-88, 133, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12304,61 грн.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., витрати на складання звіту - 2800 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Андреєва-Палагнюка, 17.

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українсбька пожежно-страхова компанія», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, 40.

Повне судове рішення складено 19 липня 2023 року.

Суддя: З.М.Сухаревич