Ухвала

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 201/10347/21

провадження № 61-53ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та інших грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - АТ «СК «АРКС»), ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), та інших грошових коштів.

В обґрунтування позову зазначала, що 05 листопада 2018 року о 14.00 год водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «БМВ», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по проспекту Гагаріна у м. Дніпрі та в районі електроопори № 845, не обравши безпечної швидкості, перед здійсненням маневру та зміні напрямку руху не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров`ю громадян, грубо порушуючи вимоги пункти 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням свого автомобіля, заходів для своєчасного зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди не прийняв, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, продовжив рух і скоїв зіткнення з автомобілем марки «Фольксаген Тігуан», державний номерний знак НОМЕР_2 , під її керуванням; від цього зіткнення автомобіль марки «Фольксваген Тігуан» в стані аварійної обстановки продовжив некерований рух праворуч і скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який слідував у тому місці в попутному напрямку; після цього від вказаного удару цей автомобіль «ВАЗ» продовжив некерований рух вперед і скоїв зіткнення з автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , яка рухалася попереду в крайній правій смузі попутного напрямку, скоївши ДТП.

Вказувала, що у результаті ДТП її автомобіль отримав пошкодження; порушення зазначених у протоколі Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді завданих пошкоджень вказаного автомобіля.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року винним у вказаній ДТП визнано ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП через порушення ним вимог пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на вісім місяців. Вказана постанова оскаржена в апеляційному порядку, постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційна скарга залишена без задоволення, а постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2018 року залишена без змін.

Ураховуючи викладене та вважаючи, що завдану їй шкоду повинні відшкодовувати відповідачі, звернулася до суду та з урахуванням уточнень просила суд стягнути з відповідачів невиплачене страхове відшкодування та майнову шкоду, які заподіяні внаслідок ДТП, а також інші грошові кошти.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 177 618,80 грн, інфляційні втрати, штрафні санкції у розмірі 36 048,62 грн, а всього 213 667,42 грн. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що у зв`язку із укладанням відповідачами ОСОБА_2 і АТ СК «АРКС» договорів страхування, якими збільшений ліміт відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, нанесену майну третіх осіб за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/6339366), АТ СК «АРКС» зобов`язане відшкодувати завдану відповідачем ОСОБА_2 майнову шкоду у повному обсязі.

29 грудня 2022 року АТ СК «АРКС» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення невиплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та інших грошових коштів у загальному розмірі 213 667,42 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (248 100,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України як підставу для оскарження у касаційному порядку судових рішень у малозначних справах визначено ситуацію, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявником у касаційній скарзі не сформульовано правову проблему, яка на думку заявника, є фундаментальною і потребує вирішення Верховним Судом.

Наведені заявником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновків про те, що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки наведені мотиви самі по собі не можуть бути підставою, що підпадає під дію підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстави, передбаченої підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Щодо доводів заявника про те, що справа має для нього виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та майнової шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та інших грошових коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний