УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року

м. Харків

справа № 638/1322/23

провадження № 2/638/2252/23

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гасана М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові зустрічний позов ОСОБА_1 про визначення змісту послуг, встановлення факту надання послуг у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкової території,

у с т а н о в и в:

Представник Комунального підприємства «Жилкомсервіс» - Власюк Олеся Олегівна звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2021 року вищевказана цивільна справа передана в провадження судді Невеніцина Є.В.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2022 року визначено суддю-доповідача Яковлеву В.М., у зв`язку з наказом голови суду № 02-03/16 від 14 березня 2022 року про увільнення ОСОБА_2 у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, розпорядження № 02-06/78 від 25 жовтня 2022 року.

Матеріали цивільної справи передані в провадження судді Яковлевої В.М. 26 жовтня 2022 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України. Призначено судове засідання у справі.

20 лютого 2023 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить зобов`язати Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»:

- надати інформацію щодо змісту послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з визначенням їх об`єму, періодичності, відповідності нормативним актам та технічним умовам;

- надати підтвердження факту надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 грудня 2018 року по 01 грудня 2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явились, про день, місце та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Представник позивача надала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просив розглядати справу без її участі.

20 лютого 2023 року відповідачка ОСОБА_1 надала через канцелярію суду заяву, в якій просить відкласти розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та зустрічної позовної заяви, дійшов такого висновку.

Умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно, і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень.

Доцільним є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Тлумачення частини другої статті 193 та частини першої статті 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

Згідно з положеннями статті 193 ЦПК України прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції. Відповідно за відсутності свавільності суду першої інстанції у порядку розгляду цього питання чи встановлення відсутності порушень при цьому прав сторін чи інших осіб, суд вищої інстанції не вправі втручатися в згадану дискрецію суду першої інстанції.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п. 3 частини другої статті 49 ЦПК України, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з частиною сьомою статті 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України (а. с. 26).

11 лютого 2022 року через канцелярію суду подана заява, в якій просила надати копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками ОСОБА_1 отримала 11 лютого 2022 року (а. с. 31).

Строк для подання зустрічного позову для відповідача сплив 01 березня 2022 року.

Зустрічну позовну заяву подано ОСОБА_1 20 лютого 2023 року.

При цьому відповідачкою не порушено питання про поновлення строку для подання зустрічного позову.

Крім того, суд зауважує, що зустрічна позовна заява не відповідає вимогам статей передбачених статтею 175, 177 ЦПК України, зокрема позовна заява не містить зміст позовних вимог, а саме спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що ОСОБА_1 пропущений встановлений законом процесуальний строк на подання зустрічної позовної заяви, суд доходить висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Керуючись статтями 43,49,178,193 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про визначення змісту послуг, встановлення факту надання послуг - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення з даним позовом у загальному позовному порядку.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 21 лютого 2023 року.

Головуючий суддя В.М. Яковлева