_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3206/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2023 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 15.09.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 916, посилаючись на те, що подружні стосунки протягом останніх сімнадцяти років фактично припинені, спільне господарство не ведуть, разом не проживають та не спілкуються, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. В шлюбі дітей немає. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2023 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 05.07.2023 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надано заяву, якою позивач позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу.

Відповідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд вважає, докази, які є в матеріалах справи, повними та достатніми для розгляду справи по суті, за відсутності сторін належним чином повідомлених.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 15.09.1995 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 916, що вбачається із свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 від 15.09.1995 року. / а.с.3/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін спільних дітей не має.

Шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що є розбіжності в написанні прізвища позивача у паспорті « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про одруження « ОСОБА_4 », проте суд при розірванні шлюбу виходить із написання прізвища позивача зазначеного в оригіналі документу свідоцтві про одруження, серії НОМЕР_2 від 15.09.1995 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81,89, 211, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.09.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Суворовської райради народних депутатів м.Одеси, актовий запис № 916, які від шлюбу дітей не мають розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.10.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.