УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 758/4640/22

провадження № 61-15583ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва»,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Кулікової С. В., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» про розподіл особових рахунків з питань утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , між нею та відповідачем в залежності від частки, яку було виділено у користування рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року. Також просила зобов`язати Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» укласти новий договір про надання послуг з урахуванням наявності особового рахунку.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

10 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення її позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 травня 2023 року витребувано матеріали справи з Подільського районного суду міста Києва.

28 липня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано навести інші поважні причини для поновлення строку, а також надати оригінали доказів сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали суду 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подано заяву на усунення недоліків разом із клопотанням про поновлення строку та оригіналом квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року, з посиланням на положення пункту 4 частини першої статті 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Апеляційний суд, виходив з того, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року є неповажними.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, поза увагою суду стали обставини, на які вона посилалася при поданні апеляційної скарги.

Зокрема, суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що повноваження адвоката Сафіної Ф. Ф. підтверджуються довіреністю та дорученням на представництво ОСОБА_1 у Подільському районному суді міста Києва у справі № 758/4640/22 на час розгляду справи та припиняються в момент ухвалення рішення у справі, тобто повноваження представника припинились у момент оголошення вступної та резолютивної частини (10 березня 2023 року).

Крім того, поза увагою суду залишився той факт, що заявниця позбавлена була можливості звернутися до суду першої інстанції з заявою про видачу копії судового рішення, оскільки перебувала на лікарняному. Також зазначає про те, що у судовому засіданні під час оголошення вступної та резолютивної частини рішення вона неправильно зрозуміла суть рішення і вважала, що рішенням задоволено її позов.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст ухвали Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно положень статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Звернувшись із апеляційною скаргою 10 травня 2023 року, ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні 10 березня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення, а повний текст вона отримала 26 квітня 2023 року, оскільки з 04 квітня 2023 року по 10 квітня 2023 року та з 19 квітня 2023 року по 23 квітня 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня № 3».

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження, апеляційний суд врахував, що 10 березня 2023 року ухвалено оскаржуване рішення суду першої інстанції. ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданні 10 березня 2023 року, що підтверджується протоколом судового засідання. Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ознайомилась із матеріалами справи 05 квітня 2023 року, про що міститься розписка в матеріалах справи. Відтак, визнав наведені причини пропуску строку неповажними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано навести інші поважні причини для поновлення строку, а також надати оригінали доказів сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали суду 20 вересня 2023 року ОСОБА_1 подано до апеляційного суду заяву на усунення недоліків разом із клопотанням про поновлення строку та оригіналом квитанції про сплату судового збору.

У клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 зазначила, що в судовому засіданні 10 березня 2023 року проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, а повний текст вона отримала 26 квітня 2023 року, що підтверджується розпискою, оскільки з 04 квітня 2023 року по 10 квітня 2023 року та з 19 квітня 2023 року по 23 квітня 2023 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Київська міська клінічна лікарня № 3».

Апеляційний суд, оцінюючи поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначив, що починаючи з 10 березня 2023 року ОСОБА_1 була обізнана про те, що судом було прийнято рішення. Разом із тим відповідно до довідки Правобережного київського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги представника ОСОБА_1 призначено для представництва інтересів в Подільському районному суді міста Києва по вказаній справі, тобто до моменту винесення рішення. Відтак, адвокат Сафіна Ф. Ф. повинна була повідомити ОСОБА_1 про результат розгляду позовної заяви, з яким представник ознайомилась 05 квітня 2023 року. Водночас, ОСОБА_1 не надано підтверджень, що вона не могла самостійно звернутись з апеляційною скаргою з моменту винесення рішення до моменту перебування на стаціонарному лікуванні, чи звернутись до 26 квітня 2023 року до центру надання безоплатної вторинної правової допомоги для призначення іншого представника.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Подільського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року є неповажними, тому відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги фактично були предметом оцінки апеляційного суду в ухвалах від 04 вересня 2023 року та від 02 жовтня 2023 року, і які суд обґрунтовано визнав неповажними.

Питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» про розподіл особових рахунків, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2023 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак