Номер провадження: 22-ц/813/2191/23
Справа № 2-258/05
Головуючий у першій інстанції Калашникова О.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Хухрова С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Лукинюка В.В.,

розглянувши в режимі відеоконференції, за допомогою програмного забезпечення «ВКЗ», апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Скіндера Владислава Броніславовича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2007 року про роз`яснення ухвали суду про затвердження мирової угоди від 25 червня 2005 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , який є також правонаступником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (правонаступника ОСОБА_4 ), ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_6 ), третя особа: Київська районна адміністрація м. Одеси, про визнання права власності на побудовані будівлі,

встановив:

12.10.2004 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , Київської районної адміністрації м.Одеси, в якому просила суд:

- визнати за нею право власності на будівлю під літ. «И» у житловому буд. АДРЕСА_1 , яке складається із приміщень: з 2-1 по 2-10.

- зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 оформити документи з користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку (т.1, а.с.4-5).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2005 року було затверджено мирову угоду, згідно якої визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ «И», «И1», загальною площею 112,2 кв.м., житловою 67,2 кв.м., розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 30 000,00 грн., провадження у справі закрито (т.1, а.с.81).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2007 року суд роз`яснив, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2005 року визнано право власності на житловий будинок визнано право власності за ОСОБА_1 на 71/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складає житловий будинок літ. «И, И1», загальною площею 112,2 кв.м., житловою 67,2 кв.м.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 від 19.06.1019 року ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2007 року, її скасування і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального справа (т.1, а.с.96-100).

Так, в апеляційній скарзі її заявник посилається на те, що ухвалою суду від 25.06.2005 року про визнання мирової угоди порушено право ОСОБА_2 як співвласника домоволодіння АДРЕСА_2 , а також на те, що вказаною ухвалою суду від 25.06.2005 року суд вийшов за межі позовних вимог, вирішив питання про визнання права власності за позивачем ОСОБА_1 на самочинні будівлі, а тому у суду не було правових підстав для роз`яснення цієї ухвали.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.07.2019 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження (т.1, а.с. 143-144).

Разом з тим, ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2007 року (т.2, а.с. 56-57).

Проте, постановою Верховного Суду від 27.10.2021 року ухвала Одеського апеляційного суду від 15.10.2020 року скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с. 213-218).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суддів: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Гірняк Л.А., Комлева О.С. (т.2, а.с. 220).

Вирішуючи питання про слухання справи в режимі відеоконференції, за участю позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Лукинюка В.В., колегія суддів виходить із того, що за заявою представника ОСОБА_1 (т.3, а.с.192), ухвалою колегії суддів від 09.01.2023 року розгляд справи був призначений в режимі відеоконференції (т.3, а.с.210), про що учасники справи були належним чином повідомлені (т.3, а.с.211-215).

Разом з тим, інші учасники справи заяви про відкладення розгляду справи з тих чи інших підстав суду не надали.

Колегія суддів також враховує неодноразові заяви відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи за його відсутності (т.1, а.с.216, т.2, а.с. 233, т.3, а.с. 172-173), а також заяву представника ОСОБА_2 адвоката Скіндера В.Б. «Про забезпечення доступу до правосуддя», в якій він, окрім іншого, просив не затягувати розгляд даної справи (т.3, а.с.177) .

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Неявка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді Одеського апеляційного суду більше року після прийняття постанови Верховного Суду від 27.10.2021 року(т.2, а.с.223-224), колегія суддів вирішила слухати дану справу в режимі відеоконференції, у відсутність заявника апеляційної скарги та інших учасників справи, за участю позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Лукинюка В.В.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до роз`яснень суду касаційної інстанції щодо схожих правовідносин у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2212 ЦПК України, в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, роз`ясненню підлягали лише рішення суду, а не ухвали.

Системне тлумачення положень ст. 271 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, з наступними змінами, дозволяє дійти висновку, що судове рішення може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини цього судового рішення.

Тобто роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , який є також правонаступником ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (правонаступника ОСОБА_4 ), ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_6 ), третя особа: Київська РА, про визнання права власності на будівлю під літ. «И» у житловому буд. АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 оформити документи з користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку (т.1, а.с. 4-5).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2005 року було затверджено мирову угоду, згідно якої визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ «И», «И1», загальною площею 112,2 кв.м., житловою 67,2 кв.м., розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 30 000,00 гривень. Провадження у справі було закрито (т.1, а.с. 81).

Так, із матеріалів справи вбачається, що оскаржувана ухвала Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2005 року, якою було затверджено мирову угоду між сторонами, станом на 2005 рік влаштовувала всіх учасників справи і була ними виконана в повному обсязі. Так, дана ухвала суду в подальшому стала підставою для реєстрації права власності ОСОБА_1 на жилі приміщення, а також для ухвалення судових рішень: від 10 квітня 2006 року та від 26 листопада 2008 року, від (т.1, а.с.104, 164), які набрали законної сили і є чинними на даний час. В свою чергу, за ухвалою про визнання мирової угоди, 25.06.2005 року ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_3 30 000 грн., що на той час було еквівалентом 6 000 доларів США.

Незважаючи на повне виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.08.2007 року суд роз`яснив, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2005 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 71/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2 , що складає житловий будинок літ. «И, И1», загальною площею 112,2 кв.м. (т.1, а.с. 90).

Тобто своєю ухвалою про роз`яснення ухвали суду, суд першої інстанції фактично вирішив питання, які не були предметом розгляду під час розгляду справи по суті спору, так як під час затвердження мирової угоди не вирішувалось питання про розмір ідеальних часток спірного нерухомого майна між сторонами.

З огляду на викладені обставини, ухвала суду про роз`яснення судового рішення підлягає скасуванню.

Судом також не було враховано, що на час постановлення ухвали про роз`яснення ухвали суду від 23.08.2007 року деякі учасники справи померли, а саме: відповідач ОСОБА_6 30.10.2005 року; відповідач ОСОБА_4 16.11.2006 року (т.1, а.с.110, 111).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвала постановлена не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2005 року залишити без задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в частині скасування ухвали суду про роз`яснення ухвали суду, підлягає скасуванню, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 394,20 грн. (768,40 : 2 = = 394,20) т. 1, а.с.139.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Лукинюк В.В. також ставлять питання про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 9 250,00 грн., які сплачені позивачкою ОСОБА_1 за подання ОСОБА_2 апеляційної скарги як на ухвалу суду першої інстанції від 25.06.2005 року про затвердження мирової угоди, так і на ухвалу суду першої інстанції від 23.08.2007 року про роз`яснення судового рішення (т.2, а.с. 72-73, т.3, а.с. 196).

Відповідно до ч. ч. 1,2,3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу про роз`яснення ухвали суду підлягає задоволенню, а ухвала суду від 23.08.2007 року - скасуванню, ОСОБА_1 не має права на відшкодування витрат за надання правової (правничої) допомоги за розгляд справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою на ухвалу суду від 23.08.2007 року.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Скіндера Владислава Броніславовича задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2007 року про роз`яснення ухвали Київського районного суду м. Одеси про затвердження мирової угоди від 25 червня 2005 року, скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2005 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 394,20 грн. (триста дев`яносто чотири гривні 20 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16.01.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева