Справа № 146/745/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно

представник позивача: адвокат Щетніцький В.С.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

26 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 2,2486 га, розташовану на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району.

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 .

Після її смерті залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 2,2486 га, розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району.

Позивачка вказує, що вона та відповідачка є спадкоємцями після смерті матері та, що вона спадщину фактично прийняла. Також позивачка зазначає, що подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але через те, що відсутні правовстановлюючі документи їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності.

13 вересня 2023 року представником позивача подано заяву про доповнення позовних вимог згідно якої останній просить встановити той факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється матір`ю ОСОБА_1 та встановити факт, що державний акт на право властності на земельну ділянку серії ВН № 170984 виданий на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 .

Заяву обгрунтовано наступним.

Після звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно було виявлено, що в свідоцтві про народження позивача ім`я матері записане як ОСОБА_3 , у свідоцтві про смерть, як ОСОБА_3 , а у державному акті, як ОСОБА_3 , в зв`язку з чим виникла необхідність в доказуванні факту родинних стосунків позивача із матір`ю та факту належності правовстановлюючого документа.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 13 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 05 липня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 липня 2023 року підготовче засідання відкладено на 16 серпня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 16 серпня 2023 року підготовче засідання відкладено на 05 вересня 2023 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 вересня 2023 року підготовче засідання відкладено на 26 вересня 2023 року.

13 вересня 2023 року представником позивача подано заяву про доповнення позовних вимог.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 вересня 2023 року підготовче засідання відкладено на 04 жовтня 2023 року.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача, адвока Щетніцький В.С. клопотав про зменшення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування та просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки вказаної в позові.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Частинами 1-2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про, зокрема, встановлення факту родинних відносин. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , її матір`ю значиться ОСОБА_3 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15 квітня 2023 дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 є прізвище « ОСОБА_1 ».

З державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №170984 видно, що даний державний акт видано на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08 лютого 2002 року ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .

Згідно довідки Комаргородського старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 653 від 08 вересня 2023 року ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 - це одна і таж особа, яка являється матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, позивач у справі ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_3 належав державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №170984.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року), який відповідно підлягає застосуванню для вирішення цих спірних правовідносин.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР -перша черга спадкоємців за законом-при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 .

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до довідки Комаргородського старостинського округу Томашпільської селищної ради № 279 від 25.04.2023 року, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки, посвідченої державним актом ВН №170984. Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем за законом залишилися дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли.

Як видно з Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №170984, даний державний акт було видано Томашпільською районною державною адміністрацією ОСОБА_3 , на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 29 березня 2003 року №126, відповідно до якого їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 2,2486 га, що розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, кадастровий номер: 050000088.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори від 13.05.2023 року № 284/02-14 на заяву ОСОБА_1 , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області від 03.10.2023 на запит суду, спадкової справи після померлої ОСОБА_3 не виявлено.

Висновки суду за результатом розгляду справи.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачкою доведено, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 і спадщину прийняла у передбачений законом термін, відповідачем визнано зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за ОСОБА_1 може бути визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , що складається із 1/2 частини земельної ділянки площею 2,2486 га, що розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення зменшених позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою ОСОБА_1 при подачі позову та доповнень до позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2147,20 грн., а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, виднання відповідачкою позову, зменшення позивачкою однієї з позовних вимог, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 805,20 грн., та з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 805,20 грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст.. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється матір`ю позивачки ОСОБА_1 .

Встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 170984 виданий на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,2486 га, розташовану на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району, кадастровий номер: 050000088, посвідчене державним актом серія ВН № 170984, виданим 08 квітня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією.

Повернути ОСОБА_1 37,5 відсотків сплаченого за квитанціями №4 від 24 травня 2023 року, №5 від 08 вересня 2023 року, № 6 від 08 вересня 2023 року судового збору, а саме в сумі 805,20 грн. (вісімсот п`ять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37,5 відсотків сплаченого судового збору, а саме в сумі 805,20 грн. (вісімсот п`ять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 22 жовтня 2001 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено: 05 жовтня 2023 року

Суддя: О. В. Пилипчук