У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ДОДАТКОВА)

Справа №348/248/18

11 жовтня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язанння вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язанння вчинити дії.

Просить ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24600 (двадцять чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп.

В судове засідання позивач (заявник): ОСОБА_1 не прибув, натомість його представник, адвокат Госедло О.Д. подав до суду заяву, в якій підтримав подану ОСОБА_1 заяву і просив її задоволити, а також просив проводити розгляд даної справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник, а також представник Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду даної заяви повідомлені належним чином.

Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до ч.4 ст.270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву позивача: ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по даній справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Суд констатує, що 07.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Пнівська сільська рада про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язанння вчинити дії.

Згідно ухвали суду від 27.01.2021 року третю особу на стороні позивача: Пнівську сільську раду замінено на її правонаступника - Пасічнянську сільську раду Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Під час проведення судових дебатів представник позивача зазначив, що у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, докази про оплату ОСОБА_1 правничої допомоги будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ухвали суду від 28.09.2023 року, було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Куцого О.С. та на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язанння вчинити дії.

Роз`яснено сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Як зазначено вище, в ході судових дебатів представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із наданням йому професійної правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, ОСОБА_1 , відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України в п`ятидений строк подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат, до якої долучено акт приймання-передачі наданих послуг від 02.10.2023 року, квитанції до прибуткового касового ордера: №05 від 07.02.2018 року, №18 від 30.10.2019 року, №23 від 20.12.2020 року, №25 від 15.10.2021 року, №02 від 01.02.2022 року, №08 від 02.10.2023 року, копію додаткової угоди від 07.02.2018 року до договору №14 від 15.09.2017 року та копію додаткової угоди від 01.10.2021 року до договору №14 від 15.09.2017 року, згідно яких ОСОБА_1 на підставі вище вказаного договору сплатив адвокату 24600 грн. 00 коп. за надання професійної правничої допомоги.

Суд враховує, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 даного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст.19 вказаного Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час, закріплено в ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Таким чином, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у дані правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Судом перевірено, що згідно квитанцій до прибуткового касового ордера: №05 від 07.02.2018 року, №18 від 30.10.2019 року, №23 від 20.12.2020 року, №25 від 15.10.2021 року, №02 від 01.02.2022 року та №08 від 02.10.2023 року, позивачем ОСОБА_1 на підставі договору №14 від 15.09.2017 року, булосплачено адвокату 24600 грн. 00 коп. за надання професійної правничої допомоги.

Разом з тим, суд констатує наступне:

У відповідності до вимог ч.ч.5, 6 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, враховуючи що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язанння вчинити дії, було закрито на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд вважає, що саме відповідач ОСОБА_2 мав право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, проте із вказаною заявою до суду не звертався.

Що стосується посилання позивача ОСОБА_1 на затягування відповідачем розгляду справи, а також на зловживання останнім та його представником своїми процесуальними правами з метою створення йому перешкод у захисті своїх прав, суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне:

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Як зазначено вище, у відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що стороною позивача у даній справі не підтверджено належними, достатніми та достовірними доказами, в розумінні ЦПК України, - затягування відповідачем розгляду справи, а також зловживання (ч.9 ст.141 ЦПК України) останнім та його представником своїми процесуальними правами з метою створення йому ( ОСОБА_1 ) перешкод у захисті своїх прав.

Як перевірено судом, тривалість розгляду даної цивільної справи та підстави відкладення її розгляду були викликані виключно об`єктивними причинами та не мають ознак умисних дій з боку відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 .

Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24600 грн. 00 коп., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язанння вчинити дії, слід відмовити.

Вирішуючи заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по даній справі, суд зазначає наступне:

У відповідності до ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Таким чином, оскільки розгляд даної справи по суті завершено постановленням ухвали про закриття провадження у ній, додаткове судове рішення щодо вирішення питання про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, приймається судом у виді ухвали, відповідно до вимог ч.3 ст.270 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 89, 137, 141, 142, 246, 258, 259, 260, 261, 263, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24600 грн. 00 коп., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області про усунення перешкод в користуванні дорогою та зобов`язанння вчинити дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст ухвали

складено 16.10.2023 року.