Дата документу 07.09.2023 Справа № 952/792/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 952/792/21 Головуючий у 1 інстанції: Тучков С.С.
Провадження № 22-ц/807/1341/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника адвоката Прасолова Ігоря Вадимовича на додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 27101 (двадцять сім тисяч сто одна) гривня.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 у особі представника адвоката Прасолова І.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити повністю, стягнувши з відповідача 20 000 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі зазначено, що в обґрунтування розміру судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано до суду наступні докази: копію додаткової угоди до Договору про надання професійної правничої допомоги,

укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Ігоря Прасолова»; копію звіту про

приймання-передавання наданих послуг за результатами виконання умов Договору про надання професійної правничої допомоги. У Додатковій угоді до Договору про надання професійної правничої допомоги, укладеній між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Ігоря Прасолова», сторони домовились викласти пункт 2 основного договору в іншій редакції, а саме, що вартість послуг адвоката за договором складає 20000 грн., а одна година роботи адвоката - 2000 грн.

Вважає, що вартість послуг адвоката, узгоджена з позивачем у розмірі 20 000 грн., не є завищеною, а задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу частково та стягнення на користь позивача витрат лише у розмірі 6000 грн. не відповідає принципу розумності та об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, враховуючи ринкову вартість аналогічних послуг із надання професійної правничої допомоги, а також той факт, що позивач поніс вказані витрати на адвоката виключно зважаючи на неправомірні дії відповідача.

Крім того, апелянт вважає, що суд першої інстанції взагалі не мав права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, оскільки відповідне клопотання про зменшення судових витрат відповідач по справі не подавав. А тому, вирішуючи питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за своєю власною ініціативою, суд першої інстанції порушив норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи по суті має здійснюватись в порядку письмового провадження, без виклику сторін, а тому й питання щодо судових витрат в порядку вирішення заяви сторони позивача про ухвалення додаткового рішення, а також перегляд в апеляційному порядку додаткового рішення, теж може бути здійснено без виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунто-ваність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають

розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2022р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безпідставно набуті кошти в сумі 27101 (двадцять сім тисяч сто одна) гривню.

При вирішенні позову судом першої інстанції у вказаному заочному рішенні не вирішувалось питання щодо витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачу ОСОБА_1 . Справа розглянута судом за відсутності сторін у справі.

В подальшому, адвокатом Прасоловим І.В. як представником позивача ОСОБА_1 була подана заява про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат, понесених у справі.

На підтвердження понесених при розгляді справи в суді першої інстанції витрат на професійну правничу допомогу представник позивача - адвокат Прасолов І.В. надав: договір про надання професійної правничої допомоги від 30.09.2021р., укладений між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Ігоря Прасолова», де закріплені повноваження адвоката Прасолова І.В. на представництво інтересів позивача у даній справі (а.с. 12-14).

Згідно з пунктом 2.2 цього договору, сторони домовилися, що попередня оплата послуг Адвокатського бюро складає 6000 гривень, які клієнт сплачує під час підписання даного договору.

Також було надано додаткову угоду від 04.10.2021р. до договору про надання професійної правничої допомоги від 30.09.2021 року, згідно з якою сторони погодили іншу редакцію п. 2.2 договору, яку виклали наступним чином: «сторони домовилися, що вартість послуг Адвокатського Бюро за договором складає 20 000 гривень. Одна година роботи адвоката складає 2 000 гривень». Пункт 2 доповнено також підпунктом 2.3, згідно з яким до послуг з надання правничої допомоги входять: консультаційні послуги, аналіз нормативного матеріалу, пошук судової практики, написання та подання позовної заяви, підготовка інших процесуальних документів по справі (в разі необхідності), представництво інтересів клієнта під час судових засідань в суді першої інстанції. Пунктом 4.1 строк дії договору визначено до 31.12.2022р. (а.с.78-79).

Відповідно до пункту 3.3 договору, завершення надання послуг визначається датою підписання звіту про приймання-передавання наданих послуг.

На підтвердження надання послуг з правничої допомоги представником позивача на-

дано звіт № 1 про прийняття-передавання послуг адвокатом Прасоловим І.В. за результатами виконання умов Договору про надання професійної правничої допомоги від 30.09.2021р. (а.с. 80).

Як вбачається з детального розрахунку, наведеного у звіту № 1 від 21 грудня 2022 року, загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги замовнику становить 10 годин, відповідно вартість наданих послуг ( при вартості однієї нормо/години в розмірі 2000,00 гривень) становить 20 000,00 гривень, а самі послуги складається із:

-вивчення наданих матеріалів та заслуховування пояснень 1 год. 2000 грн.;

-аналіз нормативного матеріалу, коментарів, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах 2 год. 4000 грн.;

-підготовка та подання позовної заяви про стягнення безпідставно набутих коштів 4 грн. 8000 грн.;

-підготовка клопотання про витребування доказів 1 год. 2000 грн.;

-підготовка та направлення клопотання про участь в судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 1 год. 2000 грн.;

-складання та направлення заяви про винесення додаткового рішення по цій справі 1 год. 2000 грн.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі та відшкодування витрат позивача на правничу допомогу, однак припустився деяких порушень цивільно-процесуального закону при визначенні їх розміру до стягнення.

Так, стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. замість заявлених та підтверджених в розмірі 20 000 грн., суд першої інстанції вдався в оцінку співмірності заявлених витрат із ціною позову, складністю справи та щодо інших критеріїв.

Основним посилом у апеляційній скарзі є те, що суд не може з власної ініціативи зменшувати підтверджені учасником справи витрати на правничу допомогу з підстав їх не співмірності, оскільки таким правом суд наділений лише у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони.

Колегія знаходить ці доводи скарги слушними з огляду на наступне.

Частино 4 статті 137 ЦПК України передбачені критерії співмірності витрат на оплату послуг адвоката, якими є: складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на їх виконання, обсяг наданих послуг та виконаних робіт.

Відповідно до чч. 5, 6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Тож, перевірка заявлених стороною витрат на правничу допомогу на предмет їх співмірності вказаним критеріям має відбуватись лише при наявності клопотання іншої сторони справи.

При виборі і застосуванні норми права суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 761/16207/20 (провадження №61-8538св22) зазначено, що: «У додатковій постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказується, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 41). Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів (п. 42) При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України) (п. 43). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (п. 44).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження №12-14гс22) зазначено, що: «127. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19)» Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат (п. 135). Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Позиція апелянта базується на правових висновках, висловлених у постановах: Об`єд-

наної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 25 травня 2021 у справі № 910/7586/19, згід-

но з якими зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підляга-

ють розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання роботи. Суд, ураховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція підтримана й у подальшому, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц.

Отже, суд першої інстанції в даному випадку взагалі не мав права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу, з власної ініціативи, оскільки відповідного клопотання з боку відповідача не надходило. Така процесуальна дія суду є порушенням норм процесуального права та прав позивача на належну компенсацію понесених ним витрат за відсутності заперечень іншої сторони.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, правовий висновок ВС, судову практику, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Ігоря Прасолова», додаткову угоду від 04.10.2021 року, звіт № 1 про приймання-передавання наданих послуг адвокатом Прасоловим Ігорем Вадимовичем за результатами виконання умов Договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 30.09.2021 року, складеного 21 грудня 2022 року, в якому сторонами визначено обсяг наданої правничої допомоги, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у заявленій сумі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на вищенаведене, додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 року слід змінити, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови, що призводить до зміни й розміру стягнутих витрат на правничу допомогу, який слід збільшити до заявленої ОСОБА_1 суми у розмірі - 20 000 грн. У цьому разі скарга задовольняється частково, оскільки оскаржуване додаткове рішення не скасовується, а змінюється.

В апеляційній скарзі одночасно ставиться питання про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем на стадії апеляційного провадження, яке підлягає вирішенню відповідно до приписів ч. 8 статті 141 ЦПК України.

В скарзі зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу складаються із витрат за складання апеляційної скарги та становлять 5000 грн. Адвокатом Прасоловим І.В. надано ордер від 18.05.2023р. на представництво інтересів позивача ОСОБА_1 до договору про надання правової допомоги від 30.09.2021р. у Запорізькому апеляційному суді, додаткову угоду від 30.12.2021р. до цього договору, згідно з п. 4.1 якої строк договору продовжено до 31.12.2023р., а також підписаний сторонами звіт № 2 про приймання-передавання наданих адвокатом послуг від 18.05.2023р., згідно з яким адвокатом надано та позивачем прийнято послугу з написання апеляційної скарги на додаткове рішення Комунар-

ського районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2023 в цій справі ( а.с. 112-115).

При вирішенні цього питання колегія враховує, що позовні вимоги по суті спору задоволені повністю, відповідач заперечень проти розміру адвокатських витрат на стадії апеляційного провадження не подав, а тому вказані підтверджені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 у особі представника адвоката Прасолова Ігоря Вадимовича задовольнити частково.

Додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2023 рокуу цій справі змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови, у зв`язку з чим змінити розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу в цій справі до 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: Харківська область, Красноградський район, с. Руновщина) витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження, у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 07 вересня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова