ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5441/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.01.2009 року ОСОБА_3 підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої ОСОБА_3 отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 та є його спадкоємцем, оскільки на час відкриття спадщини вона була зареєстрована разом із ОСОБА_3 за однією адресою.

Станом на день смерті позичальник мав перед банком заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 655 грн. 28 коп.

Оскільки відповідач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання останнього, позивач звернувся з відповідним позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 655 грн. 28 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2023 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено провести розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Зобов`язано Сьому київську державну нотаріальну контору надати належним чином завірену копію спадкової справи № 755/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

17.07.2023 р. до суду від Сьомої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 755/2022 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 06.09.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

28.09.2023 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. Позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач є спадкоємцем позичальника, а також, що вона постійно проживала за місцем своєї реєстрації. Вказує, що шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 було розірвано до його смерті, вона не проживала з ним однією сім`єю, а тому не є його спадкоємцем. Відповідач не подавала заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , жодного майна у спадщину не одержувала.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.01.2009 року ОСОБА_3 підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої ОСОБА_3 отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту, який було збільшено до 36 000 грн.

Позивач зазначає, що відповідачпідтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Враховуючи загальні ознаки зобов`язань, зафіксовані у вищевказаному договорі, суд дійшов висновку, що сторони уклали договір кредитування рахунку, який за своєю юридичною природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання клієнта до запропонованого договору в цілому (частина 1 статті 634 ЦК України).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 14.04.2020 р. серія НОМЕР_1 , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, про що 14.04.2020 р. складено відповідний актовий запис №150.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 28.06.2022 р.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Позивачем заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 16.01.2009, станом на день його смерті складала 36 655 грн. 28 коп.

02.11.2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив до Сьомої київської державної нотаріальної контори претензію кредитора (а.с.83).

Листом від 15.11.2022 року № 3089/02-14 Сьома київська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведено спадкову справу №755/2022р. Ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався (а.с.84).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі

№ 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами статей 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду

від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як було встановлено судом шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 14.04.2020, при цьому ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто минуло більше ніж два роки. Крім того згідно листа Сьомої київської державної нотаріальної контори ніхто із спадкоємців після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертався.

Отже, належних доказів, того, що ОСОБА_2 є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 (за законом чи заповітом), прийняла спадщину після його смерті, позивачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.

Судом надана правова оцінка посиланням сторони позивача, у зв`язку із чим суд не приймає їх до уваги, оскільки обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог не знайшли свого підтвердження підчас судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

Встановивши, що на обґрунтування заявлених позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надало доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника (за законом чи за заповітом), прийняла спадщину після його смерті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на його необґрунтованість.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 265, 268, 353-355 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА