Справа № 154/1840/18 Головуючий у 1 інстанції: Лященко О. В.
Провадження № 22-ц/802/951/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Савчук О. В.,

представника боржника - Новак Н.Ю.

представника ВДВС Авраменко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою адвоката Новак Наталії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця та посадової особи Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів), за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником ОСОБА_2 , на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця та посадової особи Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів).

Вимоги скарги мотивовано тим, що у провадженні державного виконавця Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Авраменко Н. В. перебуває виконавче провадження № 57117631 про стягнення аліментів за рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

З 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року був призваний у Збройні Сили України до в/ч НОМЕР_1 .

Скаржник зазначає, що у квітні 2023 року йому стало відомо про накладення арешту на відкритий на його ім`я рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» НОМЕР_2 , що призначений та використовується ним виключно для перерахування заробітної плати (грошового забезпечення) як військовослужбовця в/ч НОМЕР_3 .

Скаржник вказує, що 01 травня 2023 року Володимирським ВДВС з банківського рахунку боржника в АТ Універсал Банк НОМЕР_4 було протиправно списано всі наявні на ньому кошти у сумі 21015,56 грн.

06.09.2021 року та 19.04.2023 року були винесені постанови про арешт коштів боржника. 02.05.2023 року державний виконавець звернулась з вимогою в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" повідомити, чи рахунок НОМЕР_2 має спеціальний режим використання або звернення стягнення на який заборонено законом.

Як зазначає скаржник, хоча постановою державного виконавця Авраменко Н. В. від 15.05.2023 у ВП № 57117631 знято арешт з банківського рахунку, на який надходять кошти заробітної плати боржника, проте в порушення вимог закону виконання ВП № 57117631 не було зупинене, хоча посадовим особам Володимирського ВДВС було достеменно відомо, що боржник є військовослужбовцем, отримує заробіток у якості військовослужбовця, джерела доходів боржника станом на час здійснення виконавчих дій у встановленому законом порядку не були перевірені, були протиправно списані грошові кошти з рахунку, на який боржником отримується заробітна плата військовослужбовця, замість звернення стягнення на його заробіток у щомісячному розмірі в сумі 50% від заробітку.

Крім того, вказує, що Платіжною інструкцією № 57117631 від 01 травня 2023 року у межах ВП № 57117631 Володимирським ВДВС було списано з банківського рахунку боржника в АТ Універсал Банк № 5560019 суму 21 015,56 грн, а Платіжними інструкціями №818, №819, №820; №821 від 18.04.2023 у межах ВП № 57117631 Володимирським ВДВС надані вказівки списати з банківських рахунків Боржника в АТ Універсал Банк та АТ КБ ПРИВАТБАНК загальною сумою 1000 000,00 грн (по 250 000,00 грн з кожного рахунку) .

Скаржник просив суд:

-визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Авраменко Н. В. щодо незупинення ВП №57117631 з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»; несвоєчасного зняття арешту з банківського рахунку та неповернення на банківський рахунок ОСОБА_1 безпідставно списаних грошових коштів у сумі 21 015,56 грн;

-визнати неправомірними дії начальника Володимирського ВДВС Іщук Л. М. та державного виконавця Авраменко Н. В. щодо: накладення арешту на банківський рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» А5560019 Постановою державного виконавця Володимирського ВДВС Авраменко Н. В. від 03.04.2023 року у ВП № 57117631; видання Платіжної інструкції №818 від 18.04.2023 до АТ КБ ПриватБанк на 250 000,00 грн, Платіжної інструкції №819 від 18.04.2023 до АТ КБ ПриватБанк на 250 000,00 грн; Платіжної інструкції №820 від 18.04.2023 до АТ Універсал Банк на 250 000,00 грн, Платіжної інструкції №821 від 18.04.2023 до АТ Універсал Банк на 250 000,00 грн, Платіжної інструкції № 57117631 від 01.05.2023 до АТ Універсал Банк на 21015,56 грн.; звернення стягнення у ВП № 57117631 на доходи боржника, який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_3 , за Постановою державного виконавця Авраменко Н. В. від 18.04.2023; накладення штрафу у ВП №57117631 на користь стягувача ОСОБА_3 за прострочення ОСОБА_1 у сплаті аліментів в розмірі 78 959,62 грн;

-зобов`язати відповідальну посадову особу Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №57117631:

відкликати Платіжну інструкцію №818 від 18.04.2023 до АТ КБ ПриватБанк на 250 000,00 грн; Платіжну інструкцію №819 від 18.04.2023 до АТ КБ Приватбанк на 250 000,00 грн, Платіжну інструкцію №820 від 18.04.2023 до АТ Універсал Банк на 250 000,00 грн, Платіжну інструкцію №821 від 18.04.2023 до АТ Універсал Банк на 250 000,00 грн;

Зупинити здійснення виконавчих дій у Виконавчому провадженні № 57117631 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 в користь стягувача ОСОБА_3 із зупиненням дії всіх заборон, що накладені в межах ВП № 57117631;

здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у ВП № 57117631 з урахуванням здійснення ним аліментних

платежів у сумі 85425,03 грн за період з 20.05.2022 по 22.03.2023;

-стягнути солідарно з начальника Володимирського ВДВС Іщук Л. М. та державного виконавця Авраменко Н. В. на його користь нанесену матеріальну шкоду у розмірі 21 015,56 грн;

-стягнути солідарно з начальника Володимирського ВДВС Іщук Л. М. та державного виконавця Авраменко Н. В. на його користь нанесену моральну шкоду у сумі 12 000,00 грн у зв`язку з протиправним позбавленням права володіти та розпоряджатися грошовим забезпеченням військовослужбовця.

Також просив стягнути з Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на користь скаржника витрати з оплати професійної правничої допомоги адвоката.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 липня 2023 року скаргу в частині вимог про стягнення майнової та моральної шкоди залишено без розгляду.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 липня 2023 року у задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погодившись із даною ухвалою суду про відмову у задоволенні скарги, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду у справі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та новим судовим рішенням задовольнити вимоги скарги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на ті ж самі підстави, що зазначені в скарзі. Аргументом апеляційної скарги також є те, що суд не звернув уваги на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20. Заявник також вказує, що судом не було взято до уваги ту обставину, що у відповідності до пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни рф), а тому відрахування із заробітної плати в рамках виконавчого провадження є незаконними.

У відзиві на апеляційну скаргу Володимирський ВДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечив доводи апеляційної скарги та вважає, що вона не підлягає до задоволення, а ухвала суду є законною, тому просить залишити її без змін.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників скаржника та ВДВС, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.07.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Згадане рішення набрало законної сили 25.09.2018 та було звернуто позивачкою до примусового виконання.

03 вересня 2018 року державним виконавцем Володимирського ВДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Авраменко Н. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57117631 про стягнення аліментів за вказаним рішенням суду.

Оскільки за вказаною у виконавчому листі адресою боржник не проживав, 01 квітня 2019 року державний виконавець звернулась до суду із поданням про оголошення боржника ОСОБА_1 у розшук, внаслідок чого судом було винесено ухвалу від 18 квітня 2019 року про оголошення в розшук ОСОБА_1 .

З метою виконання рішення суду про стягнення аліментів державним виконавцем 06 вересня 2021 року та в подальшому 19 квітня 2023 року були винесені постанови про арешт коштів боржника.

До державного виконавця боржник не звертався, про місце роботи, про свої доходи не повідомляв.

18 травня 2022 року виконавцем було здійснено заходи щодо направлення запитів про місце знаходження боржника.

У лютому 2023 року виконавцем було встановлено, що 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 був призваний у Збройні Сили України до в/ч НОМЕР_1 .

Встановлено також, що ОСОБА_1 був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_5 , а згодом переведений до в/ч НОМЕР_3 .

За період з 05 липня 2018 року боржником жодних коштів на виконання рішення суду про стягнення аліментів на адресу стягувача ОСОБА_3 не передавалось.

13 квітня 2023 року боржник ОСОБА_1 подав до виконавчої служби заяву, в якій просив припинити стягнення аліментів на час військового стану, оскільки він є військовослужбовцем.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положеннями частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності бездіяльності державного виконавця в частині невирішення питання про зупинення виконавчого провадження є безпідставними, оскільки суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до норм п.1 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом особами офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Отже, у даному випадку в державного виконавця підстав зупиняти виконавче провадження не було, оскільки державний виконавець може виконувати рішення суду без участі боржника, проведення виконавчих дій можливе без його участі, у зв`язку з чим постанова про зупинення виконавчого провадження державним виконавцем у даному випадку обґрунтовано та підставно не виносилась.

Посилання апеляційної скарги на те, що за правовим висновком ВП ВС від 20.04.2022 у справі №756/8815/20 арешт не може накладатися на кошти заробітної плати після здійснення утримань з неї поза межами дозволених законом розмірів відрахувань, апеляційним судом відхиляються, адже доказів позбавлення боржника можливості користуватися рахунком, на який надходять кошти заробітної плати, внаслідок накладення на нього арешту, суду надано не було.

Для зняття арешту державним виконавцем за таких обставин боржник вправі звернутися із відповідною заявою, надавши докази того, що під арештом перебуває банківський рахунок з коштами заробітної плати поза межами дозволених законом розмірів відрахувань.

При цьому боржником не доведена відсутність заборгованості по аліментах, що є визначальною умовою для висновків про безпідставність оскаржуваного рішення державного виконавця про накладення арешту на кошти та майно боржника.

Покликання в апеляційній скарзі про неврахування судом пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника , а тому відрахування із заробітної плати в рамках виконавчого провадження є незаконними, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно із Законом України від 26.03.2022 року "Про внесення змін до розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово на період припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника, крім виконання рішень , зокрема, про стягнення аліментів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 123 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.1993 року №146 встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Таким чином, військовослужбовці сплачують аліменти на загальних засадах з усіх видів грошового забезпечення крім такого, яке не має постійного характеру.

Постановою державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Авраменко Н. В. від 18.04.2023 у ВП № 57117631 звернуто стягнення на доходи боржника, який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_6 , у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 177840,78 гривень (82919,24 грн - борг за аліментами, штраф у користь стягувачки - 78959,62 грн, виконавчий збір - 15791,92 грн та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, в розмірі 170 грн) станом на 01.04.2023 року, дораховуючи щомісячне нарахування аліментів в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, далі після погашення боргу в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника була направлена для виконання в/ч НОМЕР_3 .

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність постанови про звернення стягнення на доходи боржника.

Державним виконавцем було встановлено наявність відкритих рахунків у банках на ім`я боржника.

Платіжними інструкціями №818, №819, №820, №821 від 18.04.2023 у межах ВП № 57117631 Володимирським відділом державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надані вказівки списати з банківських рахунків боржника в АТ Універсал Банк та АТ КБ ПРИВАТБАНК в сумі 250 000,00 грн .

Разом з тим, державний виконавець звернулась з вимогою до АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" повідомити, чи рахунок НОМЕР_2 має спеціальний режим використання або є таким, звернення стягнення на який заборонено законом, та надати інформацію про рух коштів. Однак, була надана відповідь, що ця інформація є банківською таємницею.

Водночас за Платіжною інструкцією № 57117631 від 01 травня 2023 року в межах ВП № 57117631 Володимирським відділом державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було списано з банківського рахунку боржника в АТ Універсал Банк НОМЕР_2 - 21015,56 грн, які надійшли до ВДВС і були направлені для погашення боргу за аліментами стягувачці.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Відповідно до частин першої-третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Таким чином, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» може та повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладати арешт, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

За обставин даної справи боржник вважає протиправними постанови державного виконавця про арешт коштів боржника, оскільки він вчиняв дії по сплаті аліментів та рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Проте, на дату винесення державним виконавцем постанов про арешт майна та коштів боржника у державного виконавця були відсутні документально підтверджені відомості про повну сплату заборгованості з аліментів боржником.

Також встановлено, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищував суму платежів за три місяці, що в аспекті положень ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» про можливість звернення стягнення на майно боржника є підставою для накладення відповідного арешту.

Крім того, станом на 18 квітня 2023 року заборгованість боржника з аліментів становила 82919,24 грн, що також перевищує 3-х місячний розмір аліментних платежів.

Слід врахувати, що на час прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов до ДВС не надходили відомості з банківської установи про те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, оскаржувані дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника є правомірними та такими, що здійснені у межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Колегією суддів також не беруться до уваги доводи апеляційної скарги щодо оскарження дій державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти боржника, оскільки після з`ясування обставин про адресу місця проходження служби боржником та надіслання постанови про звернення стягнення на його заробітну плату і встановлення інформації про статус особового рахунку в банку державним виконавцем Авраменко Н. В. 15 травня 2023 року у ВП № 57117631 було винесено постанову про зняття арешту із коштів боржника ОСОБА_1 . Отже, покликання на те, що на час подачі даної скарги арешт не був знятий, не відповідає дійсності, оскільки скарга через пошту була подана 19 травня 2023 року та надійшла до суду і зареєстрована 23 травня 2023 року.

Разом з тим, з 06 травня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11 квітня 2023 р. № 3048-IX новою редакцією п. 10-2 розд. XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», серед іншого визначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні: фізичні особи боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року ( 13400 грн на цей рік), за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється. У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи боржника в одному банку. Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі. У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Як встановлено судом, з такою заявою боржник ОСОБА_1 до державного виконавця не звертався.

Що ж до доводів боржника та його представника в частині перерахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів з урахуванням здійснення ним аліментних платежів на суму 85425 грн за період з 20.05.2022 року по 22.03.2023 року колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що з часу звернення ОСОБА_3 із позовом до суду (з 05.07.2018 року) і станом на 01 лютого 2023 року боржник ОСОБА_1 жодних виплат в рахунок аліментів на дітей стягувачці не проводив, перебував у розшуку. За розрахунком державного виконавця його заборгованість становила 248210,78 грн, з яких борг за аліментами на двох дітей, виходячи із присудженої суми по 1500 грн на кожну дитину, на вказану дату становив 154919,24 грн.

Як вбачається з доказів, та не заперечується стороною скаржника, ОСОБА_1 за період з 20.05.2022 року по 22.03.2023 року на особистий рахунок на банківську картку добровільно перераховувались певні кошти із позначкою «син менший» на номер НОМЕР_7 .

Однак, доказів, що ці кошти відносяться до виконання аліментних зобов`язань боржником ОСОБА_1 у державного виконавця не було, оскільки вони не надходили на ім`я стягувачки ОСОБА_3 або до виконавчої служби, доказів того, що стягувачка подавала заяву про перерахування їй аліментів на вказаний рахунок у банку не надано, а тому підстав вважати, що боржник погашав заборгованість зі сплати аліментів не було.

Проте, 18 квітня 2023 року стягувачка ОСОБА_3 звернулась у відділ із заявою про добровільне часткове списання боргу за аліментами з боржника ОСОБА_1 на суму 75000 грн, взявши до уваги зазначені кошти, що було враховано державним виконавцем і зменшено на цю суму його борг, що відображено у постанові від 18.04.2023 року, де борг за аліментами вже зазначений у сумі 82919,24 грн.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вважав відсутніми порушень у діях державного виконавця щодо розрахунку боргу за аліментами.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у скарзі боржника на неправомірні дії в частині накладення штрафу на користь стягувача в розмірі 78 959,62 грн, оскільки така постанова виконавцем була винесена 22 серпня 2023 року, а з даною скаргою боржник звернувся до суду 19 травня 2023 року. Крім того, в суді апеляційної інстанції представник скаржника зазначила, що на даний час розглядається окремо від цієї скарги справа щодо оскарження зазначеної постанови про накладення штрафу.

Разом з тим, із долучених в суді апеляційної інстанції додаткових пояснень представника Володимирського ВДСВ вбачається, що державним виконавцем ще 15 травня 2023 року було розблоковано його картковий рахунок, здійснюється відрахування за виконавчим листом та заборгованості з аліментів, на даний час за боржником ОСОБА_1 відсутня заборгованість по сплаті аліментів за даним виконавчим провадженням, а станом на 18 жовтня 2023 року борг за аліментами вже відсутній, з усіх рахунків в банківських установах знято арешт коштів, винесено постанову про скасування інших заходів примусового виконання.

Необхідність забезпечення соціального добробуту боржника не є перешкодою для вчинення щодо нього у передбаченому законодавством порядку дій з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, для забезпечення найвищих інтересів яких зобов`язані діяти усі державні органи, в тому числі і державна виконавча служба .

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, ухвалу суду в даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 447 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 липня 2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 листопада 2023 року.

Головуючий

Судді