Справа № 366/1098/23
Провадження № 2/366/285/23
У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2023 року Суддя Іванківського районного суду Київської області Гончарук О.П., розглянувши в приміщенні суду позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги вмотивовано стягненням з АТ КП «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти з карткового рахунку в розмірі 4426,30 грн.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

1 червня 2023 року позивач звернувся до суду з заявою про усунення недоліків, шляхом сплати судового збору.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 8 червня 2023 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24 липня 2023 року до суду надійшов відзив.

Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України.

На електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява, з якої убачається, що предметом спору є визнання дій відповідача неправомірними та їх припинення та стягнення коштів, оскільки відповідачем у справ є Акціонерне Товариство «ПриватБанк», яке згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, справу потрібно направити за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Згідно із ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Отже, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України "Про захист прав споживачів", зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів", таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

Проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У зв`язку з цим, застосування Закон України "Про захист прав споживачів" до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України, Закон України "Про банки та банківську діяльність", Закон України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні").

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Після укладання договору між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись.

Статтею 28 ЦПК України передбачено альтернативну підсудність, за вибором позивача.

Підстав для застосування судом статті 28 ЦПК України судом не встановлено.

Згідно статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Таким чином, встановлено, що вищезазначена справа Іванківському районному суду Київської області не підсудна ні за правилами загальної, ні за правилами виключної, ні за правилами альтернативної підсудності.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд, повно та всебічно дослідивши та оцінивши обставини справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин, з метою всебічного і об`єктивного розгляду даної справи і з метою дотримання правил підсудності, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність направлення даної цивільної справи за підсудністю - Печерському районному суду міста Києва.

Керуючись ст.ст. 27,31,32,187 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії - до Печерського районного суду міста Києва (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 15).

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана пес посередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.П. Гончарук