Ухвала

22 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 757/12077/22

провадження № 61-13179ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа - державне підприємство «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаною вище скаргою.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові.

У червні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , підписана ОСОБА_2 , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2023 року (касаційне провадження № 61-9342ск23) касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, оскільки до касаційної скарги, підписаної ОСОБА_2 , як представником ОСОБА_1 , у порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України не додано документів, що підтверджують повноваження ОСОБА_2 представляти інтереси ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції.

У липні 2023 року повторно до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , підписана ОСОБА_2 , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2023 року (касаційне провадження № 61-10887ск23) касаційну скаргу підписану ОСОБА_2 , як представником ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

01 вересня 2023 року втретє до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2023 року.

Звернення до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики при реалізації права на справедливий суд, передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, відтак такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності намірів забезпечення права на оскарження судового рішення.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки у порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписана особою, повноваження якої не підтверджені належним чином.

Згідно з частиною третьою статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Частиною третьою статті 131-2 Конституції України передбачено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді.

Відповідно до пункту 11 частини 16-1 Розділу XV «Перехідних положень» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року.

Згідно з частиною четвертою статті 131-2 Конституції України законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

За змістом частин першої-другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Подана касаційна скарга підписана, окрім ОСОБА_1 , також ОСОБА_2 .

До касаційної скарги додано, на підтвердження повноважень ОСОБА_2 у цій справі, довіреність від 24 березня 2023 року за підписом командира військової частини НОМЕР_1 та довідку від 02 березня 2023 року щодо перебування ОСОБА_1 на військовій службі, представляти інтереси ОСОБА_1 у Христинівському районному суді Черкаської області, однак не надано довіреності на представництво у Верховному Суді.

Головним обов`язком держави, відповідно до частини другої статті 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини; таке забезпечення, крім усього іншого, потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), у тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.

У цьому аспекті, складним питанням, що виникає на практиці, є порядок реалізації вимоги процесуального закону, яка зобов`язує представника особи підтвердити суду наявність права вчиняти від імені такої особи певні процесуальні дії, зокрема, подавати позов, апеляційну та касаційну скарги.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії у суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Постановою Великої Палати Верховного Суду у справі від 13 березня 2018 року у справі № 910/23346/16 визначено, що чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Відтак дійшла висновку, що у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, навіть правомочність адвоката, як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27) та від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31)).

Отже, до касаційної скарги не долучено належних доказів, які підтверджують процесуальну дієздатність ОСОБА_2 , як представника ОСОБА_1 , у розумінні положень статей 60, 62, 64 ЦПК України, а саме відсутні будь-які докази на підтвердження повноважень представника ОСОБА_2 , які мають бути завірені належним чином.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян