Справа № 135/629/23
Провадження № 22-ц/801/1950/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нікандрова С. О.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 рокуСправа № 135/629/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів Панасюка О.С., Сала Т.Б.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: адвокат Зільберт Олег Євгенійович,

відповідач: ОСОБА_2 ,

представник відповідача: адвокат Бодачевська Мирослава Володимирівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зільберт Олега Євгенійовича на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 липня 2023 року, ухваленого місцевим судом під головуванням судді Нікандрової С.О., складення повного тексту судового рішення невідомо,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В травні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зільберт О.Є. звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

При вирішенні позову представник позивача просить врахувати те, що позивач перебуває на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом: вторинний рефлекторний синдром синдром люмбоішалгії зліва на ґрунті нестабільного остеохондрозу попереко-крижового відділу хребта, патологія міжхребцевих дисків.Проте, зазначене захворювання перейшло в хронічну форму та потребує лікування препаратами, вартість яких становить близько 2 000 грн. на місяць. Таким чином, у позивача виникло додаткове фінансове навантаження.

Крім того, батько позивача ОСОБА_4 до 31 грудня 2022 року вів особисте селянське господарство та мав дохід, який істотно відображався на бюджеті сім`ї позивача. На момент пред`явлення позову батьки позивача є пенсіонерами, які не мають інших джерел доходу окрім пенсії. Мати позивача ОСОБА_5 є інвалідом 2 групи, проходить оперативне лікування кульшових суглобів. Оскільки позивач веде з батьками спільний побут, виникнення додаткових витрат у батьків та погіршення їх фінансового стану впливає на фінансовий стан позивача.

Враховуючи зазначені обставини, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зільберт О.Є. просить суд зменшити розмір аліментів встановлений рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року до 1/7 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 липня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Зільберт Олег Євгенійович, до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, як наявне захворювання впливає на його матеріальний стан та унеможливлює виконання ним своїх батьківських обов`язків щодо сплати аліментів, а також доказів, які б підтверджували наявність обмежень або медичних протипоказань до працевлаштування.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зільберт О.Є. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а саме зменшити розмір аліментів до 1/7 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на погіршення його стану здоров`я, яке переросло у хронічну форму та відповідно до медичної довідки призначено лікування із визначеним переліком лікарських засобів, вартість, яких позивачем взято з мережі інтернет та додано до позовної заяви.

Крім того, на думку апелянта судом першої інстанції не враховано того факту, що позивач проживає разом зі своїми батьками, а отже має спільний з ними побут. При цьому, його матір має інвалідність, а батько припинив ведення особистого селянського господарства та останній раз отримував дохід лише у 2022 році, що істотно змінює матеріальний стан позивача.

28 вересня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бодачевська М.В. подала відзив на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зільберта О.Є. в якому просила у її задоволенні відмовити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що сторони у цивільній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №135/1197/21 від 23 листопада 2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 , що сторонами у справі не оспорюється.

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 28 грудня 2021 року у справі №135/1213/21 змінено розмір аліментів, призначених судовим наказом Ладижинського міського суду Вінницької області від 23 листопада 2018 року, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Тростянецької АЗПСМ № 95 від 25 квітня 2023 року, ОСОБА_1 знаходиться на лікуванні у сімейного лікаря з діагнозом: вторинний рефлекторний синдром синдром люмбоішалгії зліва на ґрунті нестабільного остеохондрозу попереко-крижового відділу хребта, патологія міжхребцевих дисків, помірний больовий синдром. Отримує амбулаторне лікування: мелбек, L-лізин, дексалгін, катадолон, омез, мукосат, медіан, вітаксон.

Згідно довідки Ободівської ЛАЗПСМ № 72 від 17 квітня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на Д-обліку у сімейного лікаря з діагнозом двобічний коксоартроз IV ст.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 020759, виданої Бершадською міжрайонною МСЕК, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 29 червня 2022 року встановлена 2 група інвалідності безтерміново.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 17 квітня 2023 року ОСОБА_4 мав джерела отримання доходів за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2022 року, в тому числі: заробітна плата, дохід за цивільно-правовим договором, дохід від надання земельної частки (паю) в оренду, благодійна допомога, продаж рухомого майна.

Згідно довідки Ободівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 204 від 03 травня 2023 року, ОСОБА_1 , 1987 року народження, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 і має склад сім`ї: батько ОСОБА_4 , 1963 року народження, мати ОСОБА_5 , 1969 року народження, брат ОСОБА_6 , 1995 року народження, який зареєстрований, але за даною адресою не проживає.

Позивач ОСОБА_1 також є батьком неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2019 року. На підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 червня 2019 року у справі №147/710/18 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 гривень, щомісячно.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1590 КП «Ладижинська міська лікарня», відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 05 серпня 2022 року по 15 серпня 2022 року з діагнозом: жовчокам`яна хвороба, гострий калькульозний холецистит, 09 серпня 2022 року їй було проведено операцію лапароскопічну холецистектомію.

Крім того, згідно довідки огляду МСЕК серії 12 ААГ №031534, мати відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 з 22 листопада 2022 року є інвалідом 2 групи безтерміново, а згідно довідки огляду МСЕК серії 12 ААГ № 031237 батько ОСОБА_9 з 06 жовтня 2022 року є інвалідом 3 групи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків, отримувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанцій виходив із того, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що після постановлення судом рішення про стягнення аліментів, його матеріальний стан і стан здоров`я погіршився, згідно із положеннями частини першої статті 192 СК України.

На підтвердження своїх доводів щодо погіршення стану здоров`я та перехід захворювання у хронічну форму апелянт вказує на медичну довідку, де призначене лікування із визначеним переліком лікарських засобів. Проте дана довідка не свідчить про погіршення матеріального становища останнього через важку хворобу, оскільки в ній не вказано інформації про понесені ним витрати на лікування, та як саме має здійснюватися прийом вказаних у ній ліків, у якій кількості та протягом якого часу. Водночас, надана позивачем вказана довідка про стан його здоров`я не свідчить про тяжкість захворювання та встановлення особі інвалідності з обмеженням на працю, яка перешкоджає в подальшому працювати та отримувати заробітну плату. До того ж ОСОБА_1 офіційно працевлаштований та щомісячно отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину ОСОБА_3 .

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 проживає разом зі своїми батьками, а отже має спільний з ними побут, при цьому його матір має інвалідність, а батько останній раз отримував дохід лише у 2022 році, що істотно змінює його матеріальний стан, на увагу не заслуговують з огляду на наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 разом з непрацездатними батьками, сам по собі не свідчить про здійснення позивачем витрат по утриманню своїх батьків, оскільки ним не доведено, що батьки позивача не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку із відсутністю пенсій чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування та потребують матеріальної допомоги позивача. При цьому, апелянтом не надано доказів, що батьки ОСОБА_1 потребують стороннього догляду, а останній їм таку допомогу надає.

Поряд з цим, слід зауважити, що необхідність надання допомоги непрацездатним батькам не виключає обов`язку позивача здійснювати утримання своїх дітей.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою статті 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів обставини, передбачені статтею 192 СК України, і судом не встановлено зміни його матеріального або сімейного стану, які б були достатніми підставами для зменшення аліментів до розміру запропонованого позивачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Зільберт Олега Євгенійовича залишити без задоволення.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 31 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді О.С. Панасюк

Т.Б. Сало