Справа № 538/1131/23
Провадження № 2/538/327/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лохвицький районний відділ ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту родинних відносин,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і просить встановити факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був його батьком, внести зміни в актовий запис №136 від 05.12.1992 року в Книзі реєстрації народжень внесений відділом РАГС Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області про народження ОСОБА_1 , вказавши у графі «Батько» прізвище « ОСОБА_4 ». В обгрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, в склад якого входить житловий будинок. В установлений законом шестимісячний термін він звернувся до Першої лохвицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Інформаційним листом в.о. Завідувача 1-ю Лохвицькою державною нотаріальною конторою йому було повідомлено, що згідно його свідоцтва про народження ОСОБА_3 не є його батьком. І тому він не відноситься до спадкоємців жодної із черг передбачених Цивільним кодексом України. При цьому йому було роз`яснено, що для встановлення факту родинних відносин із спадкодацем він має звернутися до суду. Крім нього спадкоємцем першої черги на спадкове майно померлого ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_2 , яка також подала заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору. У вересні 2022 року він звернувся до Лохвицького районного суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_3 . Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.10.2022 року його заяву задоволено в повному обсязі, встановлено факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був його батьком та було внесено відповідні зміни до актового запису № 136 від 05 грудня 1992 року в Книзі реєстрації народжень, внесений відділом РАГС Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області про його народження. Полтавський апеляційний суд рішенням від 28.02.2023 року частково скасував рішення Лохвицького районного суду від 19.10.2022 року. Його заяву про встановлення факту родинних відносин було залишено без розгляду. Враховуючи, що метою встановлення факту його родинних відносин із ОСОБА_3 є оформлення ним спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , які заперечуються (не визнаються) відповідачем, за заявою якої про прийняття спадщини заведена спадкова справа, мається спір про право на спадщину, тому даний позов має розглядатися на загальних підставах (у позовному провадженні). Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства у нього виникла необхідність звернутися до суду із позовом про встановлення факту, що ОСОБА_3 був його батьком. ОСОБА_3 був його біологічним батьком, але у зв`язку із тим, що він не перебував у зареєстрованому щлюбі із його матір`ю ( ОСОБА_5 ), то у його свідоцтві про народження у графі «батько», прізвище батька було записано зі слів матері « ОСОБА_6 », а ім`я та по батькові ОСОБА_4 - « ОСОБА_7 » « ОСОБА_8 ». На час його народження його мати та батько проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В подальшому він проживав із спадкодавцем та матір`ю однією сім`єю на протязі: із часу свого народження ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) по день смерті спадкодавця ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). На протязі всього життя ОСОБА_3 визнавав його за сина, вони мали схожі статури та обличчя. Встановлення факту, що ОСОБА_3 був його батьком необхідно для оформлення спадщини.

Ухвалою суду від 18.07.2023 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, провадження у цій справі відкрито, та призначено підготовче засідання на 7 серпня 2023 р.

03.08.2023 р. до суду від представинка відповідача - адвоката Савинського О.Г. надійшов відзив на позовну заяву, де він просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, зазначив, що на підтвердження своїх доводів позивач не надав жодного доказу та більше навіть не зазначив перелік свідків, які б підтвердили його слова, не зазначив за якою адресою вони начеб-то проживали з ОСОБА_3 (а.с. 30).

В підготовчому засіданні 07.08.2023р. судом було витребувано, інформацію про заповіти, заведені спадкові справи та копію спадкової справи ОСОБА_3 в зв`язку з чим підготовче засідання було відкладено на 23.08.2023 р.

В засіданні 23.08.2023 р судом проведені інші дії, визначені ч. 2 ст. 197 ЦПК України, постановлена ухвала, якою було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 19.09.2023 р., а також задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, та клопотання представника відповідача про витребування матеріалів цивільної справи.

В судовому засіданні 19.09.2023 р. позивач та його представник - адвокат Кузьменко В.О. позовні вимоги підтримали, суду пояснили обставини, викладені в позові. Позивач також пояснив, що батько помер раптово, його знайшли сусіди в гаражі через три дні після смерті, причиною смерті ніби-то була зупинка серця. Оскільки батько не передбачав своєї смерті, заповіту на той час не складав, завжди казав, що майно залишиться тому, хто його догляне.

Відповідач в судове засідання 19.09.2023 р. не з`явилася, забезпечила явку свого представника.

Представник відповідача - адвокат Савинський О.Г. в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила справу розглядати за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 з`явилася в судове засідання 10.10.2023р., оскільки за клопотанням представника позивача її явка була визнана судом обов`язковою, позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що її батько ОСОБА_3 ніколи не говорив про те, що в нього ще є один син. Він ніколи ні її, ні її брата - ОСОБА_9 , ні дочкою, ні сином не називав, лише на ім`я, не тільки особисто, а й в розмові з іншими людьми. На її думку позивач ніяк не схожий на її батька, він більше схожий на свою матір. Батько постійно жив в сім`ї: разом з нею, її братом та їх матір`ю ОСОБА_10 , був одружений з останньою. Вона з батьками проживала постійно. Стала жити окремо після того як вийшла заміж в 1992 році. Шлюб батьки розірвали десь в 2007 році. Перестали жити окремо десь з 2004-2005 роках. Причини розірвання їй невідомі. ЇЇ матір тоді, на її прохання, доглядала за її свекрухою, тобто своєю свахою. Додатково пояснила, що батько ніколи не цікавився рибалкою, його цікавив футбол та господарство. Відповідаючи на запитання, пояснила, що дійсно батька знайшла не відразу. Він помер, як виявилося, після обіду, наступного дня (в понеділок) вона особисто йому телефонувала, але він не відповідав, і вже на третій день вона його знайшла.

Суд, заслухавши сторони, та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ( зворот а.с. 53).

З копії паспорту відповідачки ОСОБА_2 , копії свідоцтва про її одруження та копії свідоцтва про її народження вбачається, що вона є дочкою ОСОБА_3 ( а.с. 48-50).

З свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що його батьком записаний ОСОБА_11 , матір`ю - ОСОБА_5 (а.с. 15).

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.10.2022 року заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лохвицький відділ ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про встановлення факту родинних відносин, задоволена у повному обсязі, встановлено факт, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 був батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), внести зміни до актового запису № 136 від 05.12.1992 року в Книзі реєстрації народжень, внесений відділом РАГС Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області про народження ОСОБА_1 , вказавши в графі "Батько" прізвище " ОСОБА_4 " (а.с.6-7).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 28.02.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.10.2022 року задоволено частково, рішення суду від 19.10.2022 року скасовано, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду... (а.с.8-14).

З листа Лохвицького районного відділу ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.04.2023 року наданому ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя, а також дітям, у тому числі і усиновленим, їх законним представникам, близьким родичам померлого (братам і сестрам, онукам, діду і бабі як з боку батька, так і з боку матері), особі, яка є спадкоємцем за законом чи заповітом. Відповідно до абз.10 п. 9 Глави І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованих в МЮУ від 18.10.2000 № 719/4940 повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, а також видача витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану при підтвердженні права особи на отримання даних документів та родинних стосунків між заявником та особою, щодо якої складено актовий запис цивільного стану. Оскільки ОСОБА_1 у заяві повідомляє, що документів, які б підтверджували їх родинні стосунки з ОСОБА_3 , не має, то зважаючи на викладене, повторна видача свідоцтва про смерть ОСОБА_3 не є можливою (а. с. 4).

З повідомлення листа Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 14.09.2022 року наданого ОСОБА_1 , до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який проживав на день смерті в АДРЕСА_1 звернувся ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_5 та дочка спадкодавця ОСОБА_2 . Син спадкодавця ОСОБА_12 відмовився від прийняття спадщини на користь своєї сестри ОСОБА_2 . Проаналізувавши та вивчишни документи, що знаходяться у спадковій справі заведеній після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , з`ясовано, що ОСОБА_1 не відноситься до спадкоємців жодної із черг передбачених ЦК України. Зі слів ОСОБА_1 спадкодавець ОСОБА_3 був його батьком, але у його свідоцтві про народженні батьком є ОСОБА_11 . Та роз`яснено йому право звернутися до суду та надати нотаріальній конторі відповідні документи до 14.10.2022 року. В разі не отримання від нього відповіді до 14.10.2022 року свідоцтва про право на спадщину буде видано спадкоємцю за законом (а.с.5).

На запит суду, державний нотаріус Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 16.08.2023 надала відповідь на запит, інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та копію спадкової справи, відповідно до яких встановлено, що до нотаріальної

контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 23.02.2022 звернулася його дочка ОСОБА_2 . Син спадкодавця ОСОБА_12 23.02.2022 року від прийняття спадщини відмовився заявою на користь своєї сестри ОСОБА_2 . Спадкова справа заведена 23.02.2022 року за № 19/2022. 28.04.2022 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_5 28.04.2022 року з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 . Заповіти від імені спадкодавця не посвідчувалися. 09.06.2023 року державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок в АДРЕСА_1 , та на грошові заощадження в АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно Свідоцтв про право на спадщину за законом від 09.06.2023 року спадкоємцем зазначеного у цих свідоцтвах майна ОСОБА_3 , є його дочка ОСОБА_2 , спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складаються з: будинку А-1 жилою площею 41,2 кв.м, загальною площею 77,7 кв.м з допоміжними господарчими будівлями: сарай Б, погріб В, вбиральня Г, гараж Д, огорожа № 1, 2, який розташований в АДРЕСА_1 . Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 26.12.2003 року державним нотаріусом Першої лохвицької державної нотаріальної контори за реєстром № 1738, який зареєстровано в КП "Лубенське МБТІ" в реєстровій книзі № 2 під № 236, реєстраціний номер 4063171; грошових вкладів з належними відсотками та нараховано компенсацію, що знаходиться у АТ КБ "ПриватБанк" на депозитних рахунках, що підтверджується копією спадкової справи № 19/2022 (а.с. 47-92).

Згідно рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.02.2023 року в справі 538/1301/22 в задоволенні заяви ОСОБА_5 , заінтересовані особи: Лохвицька міська територіальна громада в особі Лохвицької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім`єю) відмовлено, рішення набрало законної сили (а.с. 66-67).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживала з ОСОБА_13 , та спільним сином в гуртожитку по АДРЕСА_2 . Син в цьому гуртожитку і народився. Потім вони переїхали до будинку АДРЕСА_3 , там робили ремонт. З першою дружиною ОСОБА_14 не жив років 20. Відповідач ОСОБА_15 не є дочкою ОСОБА_16 , хоча документально і записана дочкою.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що проживав в районі гуртожитка, знав ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , дружили, ходили один до одного в гості. ОСОБА_20 - це копія ОСОБА_7 . На час народження ОСОБА_20 , ОСОБА_7 був в гуртожитку, це було десь 1990-1991 роки.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що з покійним ОСОБА_13 знайомий з 1980 років, працювали разом у вузлі зв`язку. Знає також ОСОБА_18 , вони проживали в гуртожитку, в них народився син ОСОБА_22 . Потім вони перейшли жити в будинок по АДРЕСА_1 , жили там років 30, ремонтували хату, потім розійшлися. ОСОБА_22 проживав то з матір`ю, то з батьком. ОСОБА_22 народився в 1990 роках (1991-1993), пояснив, що вони мали схожість. ОСОБА_23 водив в школу, на рибалку їздили разом. До того як ОСОБА_7 зійшовся з ОСОБА_24 в нього була сім`я, дружину звали ОСОБА_25 , вони мали дочку та сина. В гості до ОСОБА_7 він не ходив, спілкувалися лише на роботі.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що ОСОБА_27 знає десь з 2000 років, познайомився в Шумейковому. ОСОБА_1 тоді косив сіно на тракторі, запитав, чи він ( ОСОБА_26 ) може привезти рибу. Потім ще спілкувалися через його племінника. Колись ОСОБА_7 приїжджав да нього з сином, який був на нього дуже схожий. Сина було звати ОСОБА_22 . У ОСОБА_7 більше дітей не було.

За змістом п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є зокрема свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії судових рішень, які набрали законної сили щодо встановлення факту родинних відносин.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому записі має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з наданих позивачем документів, показів свідків, не можливо встановити факт саме родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Документів, які беззаперечно вказують на родинні відносини між вищевказаними особами суду не надано.

Так, дійсно з показань свідків, вбачається, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_28 якийсь період проживали спільно, але показання свідків не свідчать переконливо, що ОСОБА_3 був біологічним батьком позивача.

Крім того, під час розгляду справи позивачем та його представником не були надані ні спільні фото померлого та позивача та її матері, ні акти, анкети, автобіографії померлого, де б він зазначав про те, що ОСОБА_1 є його сином, ні будь інші документи, які у собі могли б містити відомості про їх родинні відносини осіб, про витребування додаткових доказів сторона позивача не клопотали, і так само ними не заявлялись клопотання про призначення експертизи, зокрема генетичної, для визначення можливої спорідненості між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , чи між позивачем та братом відповідачки - ОСОБА_12 .

Зважаючи на вищенаведене суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, тому у задоволенні позовної заяви слід відмовити за недоведеністю.

Приймаючи таке рішення суд звертає увагу, що за результатами підготовчого провадження судом (за клопотанням представника відповідача) було постановлено витребувати з канцелярії Лохвицького районного суду Полтавської області матеріали цивільної справи № 538/1301/22. за заявою ОСОБА_5 , заінтересовані особи: Лохвицька міська територіальна громада в особі Лохвицької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення (проживання однією сім`єю). У вказаній справі адвокат Кузьменко В.О. представляв інтереси заявниці ОСОБА_5 , а адвокат Савинський О.І. - інтереси ОСОБА_2 .

Під час дослідження письмових доказів у справі за позовом ОСОБА_1 , а саме після дослідження копії судового рішення у справі 538/1301/22, що була надана нотаріусом разом з спадковою справою, представник відповідача зняв клопотання про витребування справи 538/1301/22, зазначивши, що це втратило актуальність.

Натомість після цього представник позивача - адвокат Кузьменко В.О. заявив клопотання про витребування цієї справи № 538/1301/22, мотивуючи тим, що у ній міститься документ, що є доказом підтвердження обставин, якими ОСОБА_1 обгрунтовує свої вимоги - а саме акт обстеження матеріально- побутових умов проживання.

Під час судового засідання судом було досліджені окремі аркуші справи № 538/1301/22, а саме а.с. 6 (про який зазначав адвокат Кузьменко В.О.,) та а.с. 17-18 (на які звернув увагу адвокат Савинський О.Г.)

Дослідивши докази по справі 538/1131/23 та оглянувши вищевказані документи зі справи № 538/1301/22, суд дійшов висновку, що ці документи (а.с. 6, 17-18 справи № 538/1301/22 ) не мають жодного доказового значення на підтвердження чи спростування обставин викладених в позові щодо родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_3 .

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 77-81, 83-84, 89, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лохвицький районний відділ ДРАЦС у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту родинних відносин відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 9 листопада 2023 р.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота