У х в а л а

30 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 428/6455/19-ц

провадження № 61-13567 ск 23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Луганського апеляційного суду

від 12 березня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15 січня 2016 року по 06 березня 2019 року у розмірі 149 051 грн 12 коп., визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» задоволено частково. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 липня 2019року змінено, викладено його мотивувальну частину у редакції цієї постанови; зменшено стягнутий з приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об`єднання Азот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 149 051 грн 12 коп. до 40 000 грн та на користь держави судовий збір з 768 грн 40 коп. до 400 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишено без змін (провадження

№ 61-7045св20).

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд постанови Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 серпня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено. Постанову Луганського апеляційного суду від 12 березня 2020 року залишено в силі.

14 вересня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, у якій просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду заяви.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 20 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано надати документ, що підтверджує сплату судового збору. Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 вересня 2023 року, у яких порушує клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на важкий майновий стан, оскільки

не отримав дохід за 2022 рік, надавши відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом

на 09 жовтня 2023 року. Також зазначено, що не працевлаштований, позбавлений можливості отримувати дохід.

Відповідно до частини першої та третьої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж

до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи

за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними

чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, у тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Враховуючи предмет спору, клопотання ОСОБА_1 задоволенню

не підлягає, так як вказані ним обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, відповідних й належних доказів не надано.

У зв`язку з наведеним заявникові необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, зазначений в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі судді Верховного Суду від 20 вересня 2023 року.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду.

За таких обставин строк для усунення недоліків необхідно продовжити

та повідомити про це заявника.

Керуючись частиною другою статті 127, статтями, 136, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення

від сплати судового збору відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду

від 20 вересня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Б. І. Гулько