Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5100/23
Провадження № 2/552/4807/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

09.11.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Резніченко О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу № 552/5100/23 (провадження № 2/552/4807/23) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою» про скасування заборгованості, виключення заборгованості із кредитної історії, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 05.09.2023 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою» про скасування заборгованості, виключення заборгованості із кредитної історії, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява, подана до суду 19.09.2023 на виконання ухвали суду про залишення позову без руху, обґрунтована тим, що 21.03.2023 позивач виявила відсутність паспорта громадянина України і одразу на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , яким користується, почали надходити смс-повідомлення від різних фінансових організацій про надання кредитів на різні суми.

Позивач зазначала, що одразу почала телефонувати до фінансових організацій і встановила, що від її імені були оформлені договори позики та отримано кошти від фінансових установ, зокрема, від ТОВ «Маніфою» позику на суму 2000 грн.

22.03.2023 позивач виявила крадіжку коштів з карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на суму 59925 грн, а 24.03.2023 звернулася до органів поліції з повідомленням про злочин, в заяві повідомила про викрадення паспорту громадянина України, грошових коштів та оформлення позик шляхом використання особистих даних.

Також позивач вказувала, що 28.03.2023 звернулася до відділу поліції з окремою заявою про незаконне оформлення від її імені договору з ТОВ «Маніфою», а 22.04.2023 звернулася до відповідача з заявою та повідомила, що договору не укладала, стала жертвою шахраїв, відповідач надіслав їй примірник договору позики від 21.03.2023 № 5349083.

Вважає, що невідомою особою шляхом незаконного входу в її номер телефону з невідомого мобільного пристрою було відкрито 20.03.2023 на її ім`я рахунок в АТ «Універсал Банк», та протягом 21-22 березня 2023 року було перераховано кошти, отримані від різних фінансових установ, у томі слід і від відповідача, на інші банківські рахунки.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила скасувати заборгованість перед ТОВ «Маніфою» за договором позики № 5349083 від 21.03.2023 та виключити цю заборгованість із кредитної історії інформації на її ім`я ТОВ «Українське бюро кредитних історій». Просила стягнути з ТОВ «Маніфою» 20000 грн моральної шкоди. Також просила вирішити питання про судові витрати.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 20.09.2023 позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження.

Відповідачем ТОВ «Маніфою» 27.10.2023 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що 21.03.2023 між сторонами по справі в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства укладено договір позики № 5349083, згідно з яким товариство надало позивачу кошти в сумі 2000 грн у позику строком на 80 днів. Зазначав, що ТОВ «Маніфою» здійснено всі необхідні заходи для ідентифікації та верифікації позивача, надано всю необхідну інформацію про послугу та не завдано позивачу моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог відповідач просив повністю відмовити.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 21.03.2023 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Маніфою» (веб-сайт https://money4you.ua) між позивачем ОСОБА_1 , як позичальником, та відповідачем ТОВ «МАНІФОЮ», як позикодавцем, укладено договір позики № 5349083 (а.с. 50-68), згідно з умовами якого відповідач надає ОСОБА_1 кошти в сумі 2000,00 грн у позику строком на 80 днів, а позивач взяла на себе зобов`язання повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Договір укладено в порядку, передбаченому Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про електронну комерцію», згідно з Правилами надання фінансових послуг ТОВ «Маніфою» (https://money4you.ua/pro-nas/normatyvna-dokumentatsiya/), які є у відкритому доступі.

Пунктом 4.3. Правил надання фінансових послуг ТОВ «Маніфою» передбачено, що договір позики з фізичною особою укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства дистанційно, в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Оферта, що містить повний текст Договору позики, розміщується Товариством в Особистому кабінеті та надається для вивчення й погодження фізичній особі, яка бажає укласти Договір позики. Перед підписанням Договору позики Позичальник має право звернутися до Товариства щодо роз`яснення інформації, викладеної в Оферті, Правилах, зазначеної на веб-Сайті Товариства тощо для забезпечення можливості Позичальника прийняти зважене рішення, що відповідає його потребам та фінансовому стану. Після вивчення договірної документації фізична особа, яка бажає укласти Договір позики, може відмовитися від його укладення, що не позбавляє таку особу права повторно подати Заявку на укладення Договору позики. Прийняття Оферти (акцепт) фізичною особою, яка бажає укласти Договір позики, відбувається шляхом введення одноразового ідентифікатора, який є його електронним підписом, що генерується та надсилається йому Товариством за вказаними в Особистому кабінеті контактними даними, для підписання запропонованого Позикодавцем Договору у відповідне поле. Приймаючи умови Оферти Позичальник засвідчує, що він надає свою повну та безумовну згоду з її умовами, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами Оферти.

Як встановлено судом, перед укладенням договору № 5349083 від 21.03.2023 ТОВ «МАНІФОЮ» позивачу ОСОБА_1 було надано всю необхідну інформацію щодо фінансової послуги, а позивачем - отримано таку інформацію в редакції станом на час спірних правовідносин шляхом розміщення її у вільному доступі на офіційному веб-сайті ТОВ «МАНІФОЮ».

Дослідженими судом доказами також встановлено, що позивач погодилася з умовами надання позики при поданні заявки на укладення договору та безпосередньо при укладенні договору.

Позивачем ОСОБА_1 21.03.2023 створено Особистий кабінет в ІТС Товариства, що є захищеною сторінкою та забезпечує отримання інформації, необхідної для укладення/виконання Договору та подано Заявку на отримання позики. При цьому Ідентифікація та верифікація позивача, яка клієнта, була здійснена відповідачем відповідно до вимог Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку від 28.07.2020 року № 107.

Як встановлено дослідженими в справі доказами, для ідентифікації особи в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІФОЮ», позивачем ОСОБА_1 надано відповідні дані, такі як: ПІБ - ОСОБА_1 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН НОМЕР_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Київським РВ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області, 20.05.2016; зазначено контактний номер телефону - НОМЕР_4 ; електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса - АДРЕСА_1 .

Верифікація отриманих ідентифікаційних даних позивача, як позичальника, була здійснена шляхом отримання ідентифікаційних даних за допомогою засобів Системи BankID НБУ, що відповідає нормам ч. 2 п. 31 Додатку № 2 до Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, затвердженого Постановою НБУ № 107 від 28.07.2020.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що ОСОБА_1 було підписано електронне повідомлення про прийняття Оферти, відповідно - погоджено всі запропоновані відповідачем умови договору. також на зазначену позивачем адресу електронної пошти, товариством надіслано підтвердження про укладання договору відповідного змісту, що узгоджується з нормами Закону України «Про електронну комерцію».

Частинами 1-3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що кредитний договір № 5349083 від 21.03.2023 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладений сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, які були ним обумовлені. Будь-які підстави вважати, що правочин суперечить ЦК України чи іншим актів цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, судом не встановлені.

Посилання позивача на те, що було відсутнє її волевиявлення на укладення договору повністю спростовано дослідженими в справі доказами.

Зокрема, роздруківка дзвінків абонентського номеру НОМЕР_1 , який знаходиться у користуванні позивача і на час вирішення справи судом, про що ОСОБА_1 зазначає в поданій до суду позовній заяві, свідчить про те, що позивач є активним споживачем послуг різних фінансових установ, від яких отримувала як вхідні, так і вихідні повідомлення, в тому числі і текстові.

Також судом встановлено та не заперечується позивачем, що нею не було втрачено доступ до її фінансового номеру телефону та інших даних, які дають змогу ініціювати платіжні операції.

Твердження ОСОБА_1 про те, що невідомі особами використовували її абонентський номер НОМЕР_1 шляхом використанні іншого ІМЕІ спростовані дослідженою в справі роздруківкою дзвінків абонентського номеру (а.с. 134-150), з якої також вбачається, що дзвінки в період 21.03.2023 проводилися з прив`язкою до базових станцій, наближених до місця проживання позивача.

Також дослідженими в справі доказами встановлено, що станом на 10.05.2023 заборгованість позивача ОСОБА_1 за договором позики № 5349083 від 21.03.2023 складає 4520 грн.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом та обираючи спосіб захисту свого права, просить скасувати заборгованість перед ТОВ «Маніфою» за договором позики № 5349083 від 21.03.2023 та виключити цю заборгованість із кредитної історії інформації на її ім`я ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Разом з тим, як встановлено судом, між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав визначені с. 16 Ц України.

Враховуючи, що відповідачем не порушено вимог чинного законодавства та умов договору, відповідач прав позивача не порушував, підстави для звільнення позивача від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання умов договору, зокрема, з повернення отриманих коштів, відсутні.

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування заборгованості перед ТОВ «Маніфою» за договором позики № 5349083 від 21.03.2023 та виключення інформації про наявність заборгованості із кредитної історії на її ім`я є безпідставними, заявлені всупереч умов зобов`язань, які виникли між сторонами та не підлягають задоволенню.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 442/2468/17.

Той факт, що в провадженні відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР № 0000429 від 24.03.2023 за заявою позивача (а.с. 38), сам по собі не може відчити про те, що заборгованість за договором підлягає скасуванню, як того просить позивач в поданій до суду позовні заяві.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховується наступне.

Ст. 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно положень даної статті, компенсація моральної шкоди може здійснюватися за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправно поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини відповідача.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачем не надано доказів порушення відповідачем її прав, наявність таких порушень не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цілому заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом позивачем судовий збір не сплачувався.

Суд приходить до висновку, що судовий збір за розгляд справи судом слід віднести за рахунок держави.

Понесені позивачем судові витрати, в тому числі і на правову допомогу, не підлягають їй відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою» про скасування заборгованості, виключення заборгованості із кредитної історії, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», , місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Малевича Казимира, будинок 86 літ. Д.

Повне судове рішення складено 09.11.2023.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко