Справа № 191/2011/22
Провадження № 2/191/657/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 січня 2023 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря Омельченко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий Договір позики № 12/06/18-5 предметом якого було передання у власність позичальника грошових коштів в сумі 159157,02 грн., що за курсом НБУ на день укладення договору було еквівалентно 6100,00 доларів США. Факт отримання позики підтверджується власноруч написаною позичальником розпискою від 12.06.2018. Кінцевий строк повернення відповідачем грошових коштів, відповідно до графіку повернення, закріпленому у п.5 Договору позики, становив 12.10.2018 включно. Договором позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, а також неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
12.03.2018 позичальник уклав також договір застави рухомого майна, а саме автомобіля марки CHEVROLET, моделі CRUZE, шасі (кузов, рама) K/ НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип - загальний легковий седан-в, колір - сірий, державний номер НОМЕР_2 , та належав позичальнику.
Протягом 2018-2019 років відповідач добровільно частково погасив борг за договором позики, а саме: відповідно до розписок від 12.12.2018 - 465,00 доларів США; від 11.09.2019 - 363,00 долари США. Всього за вказаний період відповідач погасив борг перед позивачем на загальну суму 828,00 доларів США. Залишок боргу становить суму еквівалентну 5272,00 долари США. В подальшому відповідач заборгованість не погашав та до цього часу отриману позику в повному обсязі позивачу не повернув.
Починаючи з вересня 2019 року позивач постійно в усній формі вимагала повернення залишку боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та ухилявся від спілкування. До теперішнього часу відповідач позику не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав.
Відповідно до Договору позики, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики за курсом НБУ на день здійснення платежу за цим договором. Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» офіційний курс НБУ для гривні до долара США станом на день подання позову - 18.08.2022 становить 36,5686 грн. Отже, сума основного боргу становить 192789,66 грн.
Розрахунок штрафних санкцій за неповернення позики здійснювався до 23.02.2022, оскільки відповідно до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, станом на 18.08.2022 загальна сума боргу за Договором позики №12/06/18-5 від 12.06.2018, яка підлягає поверненню відповідачем, складає 431821 ,20 грн.
Відповідно до Договору позики, строк повернення позики був встановлений до 12.10.2018. Проте відповідач, не маючи можливості своєчасно повернути позику в повному обсязі у зазначений строк, вживав заходів щодо повернення боргу частинами протягом 2018-2019 років. Останній платіж в рахунок повернення боргу Відповідачем був сплачений 11.09.2019. За таких підстав строк позовної давності розраховується з дати останнього платежу відповідача в рахунок погашення боргу, а саме з 11.09.2019.
Представник позивача ОСОБА_3 до початку судового засідання надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, правом на надання відзиву не скористався.
У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до Договору позики № 12/06/18-5 від 12 червня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передано у власність позичальника грошові кошти в сумі 159157,02 грн., що за курсом НБУ встановленим на момент укладення данного договору (1 долар США = 26,091315 грн.) еквівалентно 6100,00 доларів США.
Згідно з п.5 даного Договору кінцевий строк повернення грошових коштів, відповідно до графіку ,повернення становив 12 жовтня 2018 року включно.
Відповідно до п.8 Договору позики позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п.1 даного договору, на банківський рахунок або готівкою.
Пунктом 10 Договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини) Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Відповідно до п. 11,12 Договору позики, з метою забезпечення позичальником своїх зобов`язань за Договором позики, в тому числі щодо повернення суми позики, можливих штрафних санкцій, позичальник уклав 12 березня 2018 року договір застави рухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Онищенко С.В., а саме автомобіля марки CHEVROLET, моделі CRUZE, шасі (кузов, рама) K/ НОМЕР_1 , 2011 року випуску, тип - загальний легковий седан-в, колір - сірий, державний номер НОМЕР_2 , який належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 12.06.2018 року, ТСЦ 6350.
Згідно з п.13 Договору позики факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця, про одержання суми позики в повному обсязі або частково, яке є єдиним належним підтвердженням виконання позичальником зобов`язання за цим договором. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику розписку.
Відповідно до п. 15.2 Договору позики позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору позики (в тому числі щодо своєчасного повернення позики).
Згідно з п. 15.4 Договору позики, у разі невиконання позичальником умов Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики, оплатити нараховані пеню і штрафні санкції, а також виконати усі інші зобов`язання за Договором позики.
Відповідно до п. 9 Договору позики позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором.
Факт отримання вищевказаної позики, а саме грошей в сумі 159157,02 грн. підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 12 червня 2018 року.
Відповідно до наданих розписок ОСОБА_2 добровільно частково погасив борг за Договором позики, а саме: відповідно до розписки від 12 грудня 2018 року - 465,00 доларів США; відповідно до розписки від 11 вересня 2019 року - 363,00 долари США, всього погашено суму у розмірі 828,00 доларів США.
До спірних правовідносин судом застосовані наступні норми права.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Станом на час звернення позивача до суду, а також на час розгляду справи у суді, доказів повернення відповідачем позивачеві грошових коштів суду не надано.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, суд вважає за необхідне у відповідності до с.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 4318,21 грн.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
В постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 (справа № 922/445/19) зазначено, що за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.01.2021 (справа № 280/2635/20) зазначив, що відшкодуванню підлягають не лише фактичні витрати, а й ті, які будуть понесені.
Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Гупал Романом Миколайовичем. Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Гупал Р.М. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛГ №000184) є договір про надання правової допомоги б/н від 15.09.2020, додаткова угода №1 від 15.09.2021 до договору про надання правової допомоги б/н від 15.09.2020, договір про надання правової допомоги б/н від 12.09.2022, додаток до договору від 10.08.2022 про надання правової допомоги б/н від 15.09.2020, попередній розрахунок вартості однієї години надання послуг, актом наданих послуг від 18.08.2022 та рахунком- фактурою б/н від 18.08.2022.
Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вони є співмірними зі складністю справи, належним чином підтверджені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 280-282ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Я. Ю. Костеленко