ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7406/23 Справа № 199/2786/21 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи публічне акціонерне товариства Комерційний банк Надра про визнання права іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 23 лютого 2007 року ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 8/2007/840-К/1480-ПР, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 32 600 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, того ж дня, банк та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали договір іпотеки № 1480-ПР/1, за яким передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

29 квітня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали договір №GK3N216867 про відступлення права вимоги, за яким товариство набуло прав вимоги за вказаними вище кредитним й іпотечним договорами.

Проте у вересні 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримало від Міністерства юстиції України наказ №2287/5 від 03 липня 2020 року про задоволення скарги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю. П. щодо скасування рішень №№ 52375880, 52393496 від 27 травня 2020 року та №№ 52073409, 52073440 від 27 квітня 2020 року, нібито прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. У зазначеному наказі МЮУ скасувало, зокрема, рішення нотаріуса №52375880 від 27 травня 2020 року, за змістом якого нотаріус скасував відомості про іпотеку квартири АДРЕСА_1 , де іпотекодавцями є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а іпотекодержателем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У наказі зазначено, що приватний нотаріус виявила несанкційонований доступ від її імені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з використанням захищеного носія ключової інформації «АЛМАЗ-IK», в результаті чого невідомі особи провели оскаржувані реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна. Також у наказі зазначено, що, по-перше, всупереч вимогам чинного законодавства невідомі особи скасували відомості, які скасуванню не підлягають, без рішення суду, яке скасовує рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а, по-друге, реєстраційні дії вчинені за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями на підставі документів, які не підтверджували припинення іпотеки щодо квартири АДРЕСА_2 , а саме електронної копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі №200/2/19, яка скасовує ухвалу про арешт майна, а не іпотеку щодо квартири АДРЕСА_2 , та електронної копії заяви ПАТ «КБ «Надра» щодо припинення іпотеки, в той час як у Державному реєстрі прав вже містились відомості про те, що іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У подальшому Міністерство юстиції України з посиланням на пункт 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказало про неможливість виконання свого наказу №2287/5 від 03 липня 2020 року в частині проведення державної реєстрації іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1 (іпотекодавці - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , іпотекодержатель ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: наявна державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 .

Вважав, що внаслідок протиправних дій іпотекодавців щодо відчуження предмета іпотеки він позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок майна, переданого в іпотеку, в зв`язку з чим просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року задовольнив позов та визнав за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право іпотеки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 101).

Рішення суд мотивував тим, що наказом № 2287/5 від 03 липня 2020 року Міністерство юстиції України скасувало рішення приватного нотаріуса № 52375880 від 27 травня 2020 року про скасування відомостей про іпотеку квартири АДРЕСА_1 , за якими іпотекодавцями є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а іпотекодержателем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

При цьому суд установив, що виконати наказ № 2287/5 від 03 липня 2020 року та поновити запис про іпотекодержателя у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Міністерство виконати не має можливості внаслідок зміни власника предмета іпотеки, що свідчить про те, що така іпотека офіційно не визнана й не підтверджена, а право, за захистом якого позивач звернувся до суду, не поновлене.

За встановлених обставин суд уважав очевидним порушення прав позивача з боку відповідачів та зазначив, що позов підлягає задоволенню у спосіб, обраний позивачем для захисту його прав, а саме шляхом визнання права іпотеки.

Заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків спливу позовної давності суд залишив без задоволення, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався у вересні 2020 року після отримання наказу Міністерства юстиції України.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значне значення для справи та зробив помилковий висновок суду про існування права іпотеки, яке підлягає захисту. Зазначає, що через відсутність оригіналу кредитного та іпотечного договорів, наявні підстави для сумнівів щодо дійсності повноважень нового кредитора, як нового іпотекодержателя. Станом на момент пред`явлення позову права іпотеки у позивача було відсутнє, отже, у позивача також відсутнє і право на звернення до суду. Вважає, що суд першої інстанції помилково не застосував наслідки спливу позовної давності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 лютого 2007 року ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 8/2007/840-К/1480-ПР, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 32 600 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим договором.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором того ж дня банк та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали договір іпотеки № 1480-ПР/1, за яким передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

29 квітня 2020 року ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» уклали договір №GK3N216867 про відступлення права вимоги, за яким товариство набуло прав вимоги за вказаними вище кредитним й іпотечним договорами.

У вересні 2020 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримало від Міністерства юстиції України наказ №2287/5 від 03 липня 2020 року про задоволення скарги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. щодо скасування рішень №№ 52375880, 52393496 від 27 травня 2020 року та №№ 52073409, 52073440 від 27 квітня 2020 року, нібито прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. У зазначеному наказі МЮУ скасувало, зокрема, рішення нотаріуса №52375880 від 27 травня 2020 року, за змістом якого нотаріус скасував відомості про іпотеку квартири АДРЕСА_1 , де іпотекодавцями є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а іпотекодержателем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

У наказі зазначено, що приватний нотаріус виявила несанкційований доступ від її імені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з використанням захищеного носія ключової інформації «АЛМАЗ-IK», в результаті чого невідомі особи провели оскаржувані реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна. Також у наказі зазначено, що, по-перше, всупереч вимогам чинного законодавства невідомі особи скасували відомості, які скасуванню не підлягають, без рішення суду, яке скасовує рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а, по-друге, реєстраційні дії вчинені за наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями на підставі документів, які не підтверджували припинення іпотеки щодо квартири АДРЕСА_2 , а саме електронної копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року у справі №200/2/19, яка скасовує ухвалу про арешт майна, а не іпотеку щодо квартири АДРЕСА_2 , та електронної копії заяви ПАТ «КБ «Надра» щодо припинення іпотеки, в той час як у Державному реєстрі прав вже містились відомості про те, що іпотекодержателем є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

У подальшому Міністерство юстиції України з посиланням на пункт 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказало про неможливість виконання свого наказу №2287/5 від 03 липня 2020 року в частині проведення державної реєстрації іпотеки щодо квартири АДРЕСА_1 (іпотекодавці - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , іпотекодержатель ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»), оскільки наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: наявна державна реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 , яка проведена на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 2020 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновків про порушення прав позивача, у зв`язку із несанкційованим доступом від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П., із використанням захищеного носія ключової інформації «АЛМАЗ-IK» невідомими особами були скасовані з Державного реєстру іпотек відомості про іпотеку щодо квартири АДРЕСА_2 , де іпотекодавцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а іпотекодержателем ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі рішення від 27 травня 2020 року №52393496. В подальшому, наказом № 2287/5 від 03 липня 2020 скасовано рішення від 27 травня 2020 року № 52375880. Враховуючи, що наказ № 2287/5 від 03 липня 2020 року не виконано, запис іпотекодержателя у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не поновлений, що в свою чергу свідчить про те, що така іпотека офіційно не визнана та не підтверджена, а право, за захистом якого звернувся позивач до суду, не поновлено, отже наявні підстави для визнання за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» права іпотеки нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають встановленим обставинам у справі та письмовим матеріалам.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі № 6-32цс13.

Згідно висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц).

Враховуючи, що порушення своїх прав позивач пов`язував саме із державною реєстрацією права власності на спірне нерухоме майно за іпотекодержателем, суд першої інстанції обґрунтовано вважав ефективним обраний позивачем спосіб захисту, який призведе до відновлення становища, що існувало до його порушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для сумнівів щодо дійсності повноважень нового кредитора, як нового іпотекодержателя, у зв`язку із відсутністю оригіналу кредитного та іпотечного договорів, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки у цій справі зазначені договори не є предметом оскарження. Також відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що договір про відступлення прав вимоги від 29 квітня 2020 року визнано недійсним, тобто не спростовано презумпцію правомірності правочину.

Приведені в апеляційній скарзі доводи щодо необхідності застосування наслідки спливу позовної давності були предметом розгляду в суді першої інстанції, яким надана відповідна правова оцінка з якою колегія суддів погоджується та повторного правового аналізу не потребують.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова