Провадження 2/557/360/2023
Справа 557/1714/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 жовтня 2023 року смт Гоща

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Оленич Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Гощанського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства.

Відповідно до змісту заявлених вимог, позивач просить встановити факт батьківства та визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключити з актового запису про народження ОСОБА_3 відомості про ОСОБА_4 як батька дитини та внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , і видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище дитини - « ОСОБА_5 ».

Одночасно з позовною заявою позивач подала клопотання, у якому просить відстрочити сплату судового збору за подання позову до суду до ухвалення рішення по справі, вказавши на скрутне матеріальне становище, відсутність доходів та перебування на її утриманні неповнолітньої дитини. Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що вона є матір`ю загиблого воїна Збройних Сил України - ОСОБА_3 . На підтвердження вказаних обставин позивач долучила копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) та свідоцтво про одруження.

Ознайомившись з даним клопотанням, позовною заявою та матеріалами доданими до неї, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні такого клопотання з огляду на наступне.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, а також умови відстрочення або розстрочення його сплати на певний строк, звільнення від сплати та повернення судового збору, тобто він є спеціальним законом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Положення статей ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005року, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «JedamskiandJedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Так, порушуючи клопотання про відстрочку сплати судового збору з підстав скрутного матеріального становища та відсутності доходів, ОСОБА_1 , не надала суду відомостей про отриманий нею дохід за весь попередній рік, тобто за 2022 рік (з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року). При цьому, надані останньою копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого (загиблого) та свідоцтво про одруження її майнового стану, відсутності у неї можливості сплатити судовий збір та підстави для відстрочення сплати судового збору не стверджують.

Констатація позивачем скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Позивач має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відстрочення сплати судового збору, в даному випадку, може розцінюватись як надання позивачу певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу - юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний судовий збір.

Зважаючи на викладене, та враховуючи, що за змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду, а відтак належить до його дискреційних повноважень, судом не вбачається достатніх правових підстав для відстрочення сплати судового збору, оскільки суду не надано доказів скрутного матеріального становища, зокрема на підтвердження того, що сума судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Підстав для звільнення позивача від доказування судом не встановлено.

З огляду на зазначене, клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Водночас, слід зазначити, що позивач не позбавлена можливості повторно звернутись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, надавши суду належні докази її незадовільного майнового стану та неспроможності сплатити судового збору в розумінні ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 136 ЦПК України.

Отже, на підставі вищенаведеного та у зв`язку з відхиленням клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір у тому випадку, якщо позивач не надасть додатково докази на підтвердження наявності підстав для відстрочення сплати судового збору при зверненні з позовною заявою до суду.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн.

При вирішенні питання про відкриття провадження суддя зауважує також на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 Сімейного кодексу України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

В той же час, звертаючись до суду з вимогою про визнання батьківства, позивачем, окрім свідоцтва про народження, не було додано до своєї позовної заяви доказів на підтвердження вчинення запису про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року звертається увага судів на те, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Таким чином, неподання позивачем доказів внесення запису про батька дитини за вказівкою матері унеможливлює прийняття судом позовної заяви до розгляду.

Що стосується поданого разом із позовною заявою клопотання про витребування доказів, то зі змісту такого не убачається підстав для його задоволення, з огляду на його передчасність, оскільки позивачем у порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України не зазначено вжитих нею, як особою, яка подає клопотання, заходів для отримання цього доказу самостійно, а також доказів вжиття таких заходів.

При цьому, обґрунтування причини неможливості самостійного отримання такий доказ, оскільки запитувана інформація є персональною, на переконання судді, є неспроможним, зважаючи на положення п. 13 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064, відповідно до якого фізична особа по досягненні 16-річного віку має право на отримання витягу з Реєстру стосовно відомостей про себе та про своїх родичів за умови пред`явлення паспорта або паспортного документа і документів, що підтверджують родинні стосунки.

Окрім того, як визначено цим же пунктом Порядку, витяг з Реєстру про державну реєстрацію народження дитини може видаватися її батькам. Право на отримання витягу з Реєстру мають представники фізичної особи.

Також суддею звертається увага на те, що до позовної заяви не додано копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на підтвердження відповідних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а долучені копії фотознімків є неналежної якості та унеможливлюють ідентифікацію на них будь-якої особи.

Відповідно до положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення означених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

Суддею при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» вбачається, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland» Європейський суд з прав людини указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.

У зв`язку з наведеним, означені вище вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачеві у доступі до правосуддя після усунення недоліків позовної заяви.

Звертається увага позивача і на те, що якісна підготовка справи до розгляду, спрямована в першу чергу на захист інтересів самих учасників справи.

Керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Гощанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства - залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку не усунення недоліків у визначений судом термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Оленич