РІШЕННЯ

іменем України

16.01.2023 сел. Оржиця Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі судового засідання Гапон Т.В., за участі адвокатів Симоненка Т.В. та Черниша Є.А., розглянувши в залі суду цивільну справу № 543/563/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна, яку мотивувала наступним.

Вона ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , багато років проживали спільно в цивільному шлюбі. На початку 2008 року вони почали спільне сумісне життя в АРК Крим, потім переїхали в с. Куйбишеве, Оржицького району Полтавської області.

Від даного шлюбу в них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане Куйбишевською сільською радою Оржицького району Полтавської області 18.09.2008 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 видане Куйбишевською сільською радою Оржицького району Полтавської області 17.11.2011 року.

Останнім часом їхнє з ОСОБА_2 сімейне життя не складалося і вони вирішили жити окремо, діти залишилися проживати з батьком, оскільки вона не має особистого житла.

З вересня 2021 року вона почала систематично їздити на роботу в Чеську Республіку, в період перебування за межами України вона постійно намагалася вийти на зв`язок з колишнім чоловіком та своїми синами, однак її номер, як і можливість надсилання повідомлень через соціальні мережі та меседжери були заблоковані, інформацію про дітей вона отримувала через спільних знайомих, друзів та батьків однокласників її синів.

Враховуючи, що її колишній цивільний чоловік чинить активні перешкоди у спілкуванні з дітьми, вона була змушена подати позов до Оржицького районного суду про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, встановлення способу та порядку участі матері у вихованні та спілкуванні з дітьми (справа № 543/448/22).

Щодо факту проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Як одна сім`я вони з відповідачем почали проживати разом ще на початку 2008 року. Вони познайомилися та почали власне сімейне співжиття в АРК Крим, однак вже через місяць їм стало відомо про її вагітність у зв`язку з чим вони вирішили переїхати ближче до родини її чоловіка в с. Куйбишеве, Оржицького району, Полтавської області.

В результаті частих сварок та непорозумінь, що між ними виникали все частіше, вони вирішити розірвати фактичне сімейне життя у вересні 2021 року і з того часу вона почала систематично їздити на роботу в республіку Чехія, а перебуваючи в Україні, в одному будинку з чоловіком проживати перестала.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї як ведення спільного господарства.

Щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділу між позивачем та відповідачем.

Ще до народження їхнього спільного з відповідачем старшого сина - ОСОБА_3 , тобто на початку 2008 року, вони почали проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет.

З 2010 року вона працевлаштувалася на ферму СТОВ «Агрофірма «Куйбишево» спочатку на посаду різноробочої, потім доярки, де пропрацювала до 2014 року. Пізніше, після реорганізації підприємства, її було прийнято на роботу до СТОВ «ВИШНЕВЕ-АГРО», де вона пропрацювала дояркою до 2018 року. З 2018 року і до 2019 року вона працювала в ТОВ «ОБРІЙ» оператором машинного доїння. Дані обставини підтверджують відповідні записи, що містяться в її трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 26.04.2010 року.

В період фізичної праці вона докладала максимальних зусиль, щоб не лише забезпечити поточні потреби своєї родини, але й заощадити кошти на придбання власного житла, потреба в якому різко зросла, після того, як вони з чоловіком дізналися, що вона вагітна другим сином - ОСОБА_4 .

Після народження молодшого сина, ними було прийнято рішення придбати будинок по АДРЕСА_1 . Як наслідок 17.01.2012 року її цивільний чоловік уклав договір купівлі - продажу згаданого вище будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Черненко О.О. 23.01.2012 року, номер правочину № 4853150, запис № 1.

Вартість будинку на момент його придбання складала 28 000 грн, які вони з відповідачем збирали разом, розуміючи, що їм з дітьми конче необхідне окреме житло, відповідно розмір її частки складає 1/2 його частину, що було еквівалентно 14 000 грн на момент придбання помешкання.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав повністю, надав пояснення згідно викладених в ній мотивів.

Відповідач та його представник на позов заперечили, мотивувавши тим, що в період з 2008 року до 2013 року позивач та відповідач не проживали однією сім`єю, а проживали окремо, не вели спільного господарства, не мали спільного бюджету, не вели спільних витрат. Відповідач в цей період приходив до позивача з метою проведення часу із спільними дітьми, у них були близькі відносини як між чоловіком і жінкою, але не як між подружжям. Житло за адресою АДРЕСА_1 придбано для відповідача за його власні кошти та за кошти його батьків.

Суд, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, свідків приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на початку 2008 року переїхали з Автономної Республіки Крим в с. Куйбишеве, Оржицького району Полтавської області ( на даний час с. Вишневе, Лубенського району ). Зазначена обставина не заперечується сторонами та підтверджується відомостями з паспортів про реєстрацію місця проживання, довідкою Вишневого старостинського округу від 28.10.2022 року № 766 та показами свідків.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Куйбишевською сільською радою Оржицького району Полтавської області 18.09.2008 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим Куйбишевською сільською радою Оржицького району Полтавської області 17.11.2011 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до 14.08.2012 року проживали окремо та сімейних відносин не підтримували. Зазначена обставина встановлена на підставі показів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , довідками Вишневого старостинського округу від 28.10.2022 року № 766, від 10.11.2022 року № 764.

Покази свідка ОСОБА_10 щодо проживання сторін по справі однією сім`єю з 2008 року суд вважає неналежним доказом, оскільки його покази спростовуються показами вищезазначених свідків та при цьому суд також приймає до уваги те, що зазначений свідок є кумом позивача по справі.

Отже, судом не встановлено, що за період з 2008 року і до 14.08.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали взаємні права і обов`язки, вели спільний бюджет, побут чи господарство.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14.08.2012 року і до вересня 2021 року проживали однією сім`єю разом та мали взаємні права і обов`язки, вели спільний бюджет, побут та господарство. Зазначена обставина встановлена на підставі показів свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , паспортними даними про місце реєстрації сторін, довідкою-характеристикою Вишневого старостинського округу від 26.09.2022 року № 664, довідкою Вишневого старостинського округу від 10.11.2022 року № 768,

Надані сторонами докази - трудові книжки суд вважає неналежними доказами у відповідності до статті 77 частина 4 ЦПК України, оскільки вони не стосуються предмету доказування, а лише підтверджують трудові правовідносини з певними підприємствами.

Також судом не прийнято до розгляду доказ відповідача у вигляді договору найму житлового приміщення на підставі статті 83 частина 3 ЦПК України у зв`язку з визнанням неповажними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк. Також при цьому суд враховує, що відповідач з клопотанням про надання додаткового строку для подання вказаного доказу не звертався.

З вересня 2021 року сторони по справі разом не проживають, оскільки сімейне життя позивача та відповідача не склалося і позивач почала систематично їздити на роботу в Чеську Республіку, діти залишилися проживати з батьком ОСОБА_2 . Зазначена обставина сторонами не заперечується.

ОСОБА_2 за свої власні кошти та за кошти своїх батьків 17.01.2012 року придбав у свою власність будинок за адресою АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 17.01.2012 року, Витягом з Державного реєстру правочинів від 17.01.2012 року, Витягом про державну реєстрацію прав від 23.01.2012 року та показами свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Відповідно статті 74 СК України:

1.Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

2. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За змістом зазначеної норми права на праві спільної сумісної власності сторонам належить лише те майно, яке було набуте за час спільного проживання. Однак спірний будинок був придбаний відповідачем до часу спільного проживання з позивачем, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Отже, судом встановлено лише факт спільного проживання сторін по справі з 14.08.2012 року і до вересня 2021 року, але зазначений факт не має юридичного значення для позивача, тобто від нього не залежить виникнення, зміна або припинення його майнових прав, оскільки позивач подав позов з метою поділу майна придбаного до вказаного періоду, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного суд ухвалив:

1.В задоволенні позову відмовити.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

3.Судові витрати віднести за рахунок позивача.

4.Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

- відповідач: ОСОБА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя : Є.А.Смілянський