справа № 197/573/22
провадження № 2-о/197/15/23
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року смт Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Шевченко О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання: Слобідської Л.О.,

розглянувши у приміщені суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

Заявник 06.08.2023 звернувся до суду із заявою та просив суд:

Встановити факт материнства ОСОБА_1 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до доньок:

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтуванні вимог заявник посилається на те, що встановлення факту материнства їй необхідно для того, щоб отримати свідоцтва про народження дітей.

ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 16.08.2022 заявницю звільнено від сплати судового збору.

Ухвалою від 16.08.2022 заяву залишено без руху.

Ухвалою від 08.11.2022 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, замінено неправильне найменування заінтересованої особи, що вказане у заяві на правильне, а саме на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради.

Заявник, представник заявника, повідомленні про час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилися. Представник заявника подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заінтересована особа, повідомленні про час та місце судового засідання у встановленому порядку, свого представника до суду не направила. Надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин.

Перебуваючи в Сирії заявниця, з її слів, народила двох дітей:

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

-ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з листом Державної міграційної служби України від 04.11.2022, довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6507- від 03.02.2022, паспортом заявника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 08.12.2021 мала зареєстроване місце проживання в Автономній республіці Крим.

У відповідності до Свідоцтв Генерального консульства України в Дюссельдорфі

№№ 61231/19-523/2-7421, 61231/19-523/2-7420 від 27.06.2022 ОСОБА_1 на даний час проживає з дітьми на території Федеративної Республіки Німеччина.

Згідно Висновку про визначення материнства пані ОСОБА_4 № DNA-A192/22 від 27.05.2022, встановлено: ймовірність підтвердження факту, що дана особа є матір`ю, становить 99,99%. Таким чином, материнство пані ОСОБА_4 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 практично доведено, тобто заявниця є матір`ю цих дітей.

Голосіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві

№ 1195/33.1-87 від 15.04.2023 на підставі наданих документів було відмовлено у державній реєстрації народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду.

Дослідивши докази, які надані заявником в обґрунтування вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

За правилами ст. 7 Закону України "Про громадянство України" особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Як випливає з ч. 1 ст. 131 СК України, особа, яка вважає себе матір`ю дитини, може подати до суду заяву про визнання свого материнства, якщо запис про матір дитини вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 132 СК України (Встановлення факту материнства за рішенням суду):

1. У разі смерті жінки, яка вважала себе матір`ю дитини, факт її материнства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту материнства приймається судом, якщо запис про матір дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини другої статті 135 цього Кодексу.

2. Заява про встановлення факту материнства може бути подана батьком, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Отже, суд приходить до висновку, що заяву про встановлення материнства мати дитини не має права, оскільки така заява подається виключно у разі її смерті.

На час розгляду справи ОСОБА_1 жива, докази протилежного суду не надані.

Заявник не входить до кола осіб, яким ч. 2 ст. 132 ЦПК України надано право звернення до суду із заявою про встановлення факту материнства.

Має місце помилка заявника щодо способу захисту своїх та дітей прав.

Оскільки, Голосіївським ВРАЦС у місті Києві заявнику відмовлено у державній реєстрації саме народження дітей, їй необхідно встановити факт народження кожного з дітей одночасно з встановленням того факту, що вона є матір`ю кожного з них.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються за заявою у справах окремого провадження 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб (з розрахунку на одну особу) становить 2481 грн з 01.01.2022.

Заявник судом звільнений від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви повністю.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Широківський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Широківської селищної ради, юридична адреса: смт Широке Криворізького району Дніпропетровської області, вул. Соборна, б. 107, .

СУДДЯ О.В.ШЕВЧЕНКО