Ухвала

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 757/55435/18-ц

провадження № 61-4050ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного медичного університету імені О. О. Богомольця, Міністерства охорони здоров`я України, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до Національного медичного університету імені О. О. Богомольця

(далі - НМУ імені О. О. Богомольця), Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України), ОСОБА_2 , в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ НМУ імені О. О. Богомольця

від 05 вересня 2018 року № З-з «Про призначення виконуючого обов`язки ректора НМУ імені О. О. Богомольця»;

- визнати незаконним та скасувати наказ НМУ імені О. О. Богомольця

від 25 вересня 2018 року № 13/1-з «Про звільнення»;

- поновити на роботі на посаді начальника юридичного відділу

НМУ імені О. О. Богомольця;

- стягнути з НМУ імені О. О. Богомольця на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 вересня 2018 року по день ухвалення рішення судом в розмірі 1 475 564,68 грн;

- стягнути солідарно з НМУ імені О. О. Богомольця, МОЗ України

та ОСОБА_2 на його користь 10 000 грн в якості компенсації завданої моральної шкоди.

Печерський районний суд своїм рішенням від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав незаконним та скасував наказ НМУ імені О. О. Богомольця

від 25 вересня 2018 року № 13/1-з «Про звільнення» в частині звільнення ОСОБА_1 .

Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу

НМУ імені О. О. Богомольця з 25 вересня 2018 року.

Стягнув з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 225 797,88 грн.

Стягнув з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Стягнув з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 466,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати

в межах одного місяця в розмірі 8 064,21 грн підлягає негайному виконанню.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції,

НМУ імені О. О. Богомольця та ОСОБА_1 оскаржили його

в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд своєю постановою від 27 жовтня 2022 року апеляційні скарги НМУ імені О. О. Богомольця та ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року залишив без змін.

10 січня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

Касаційна скарга на вищевказане судове рішення подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року отриманий

30 листопада 2022 року, що підтверджується копією розписки про отримання постанови суду.

Також заявник зазначає, що він знаходився на лікування у домашніх умовах з 02 грудня 2022 року по 09 січня 2023 року, що підтверджується медичною довідкою від 09 січня 2023 року.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, наявні підстави для його поновлення.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено: рішення (ухвала), що оскаржується; клопотання особи, яка подає скаргу.

Отже, заявнику слід уточнити свої вимоги щодо оскаржуваних судових рішень, оскільки касаційна скарга містить посилання на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

З огляду на судові рішення, Київський апеляційний суд своєю постановою від 27 жовтня 2022 року залишив без змін рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року, а тому ОСОБА_1 слід вказати, чи погоджується він з рішенням суду першої інстанції, та викласти свої вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України.

Разом з тим, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 пред`явив вимоги про: визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

та відшкодування моральної шкоди.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тобто, за наведеною правовою нормою ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги лише в частині його вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн необхідно сплатити судовий збір.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні пред`явленого позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зміст рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду у листопаді 2018 року.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено на 2018 рік прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року - 1 762 грн.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною

особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше

0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(8 810 грн).

1 % (10 000 грн х 1 % = 100 грн) від заявлених ОСОБА_1 майнових вимог є менше 0,4 розміру (1 762 грн х 0,4 = 704,80 грн) прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Отже, розмір судового збору за подання касаційної скарги на рішення судів в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди становить 1 409,60 грн (704,80 грн х 200 %).

Таким чином, ОСОБА_1 слід сплатити суму судового збору

у розмірі 1 409,60 грн за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, який має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів ? ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; призначення платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі,

якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків, а саме: 1) уточнити прохальну частину касаційної скарги; 2) додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку

на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська