Справа №339/397/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно Ѕ частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Болехів померла бабуся ОСОБА_4 , яка склала заповіт в її користь та відповідача ОСОБА_3 (дочки) в рівних частинах.

До спадкового майна відноситься двох кімнатна квартира житловою площею 28.2 кв.м., загальною площею 69.2 кв.м. розташована по АДРЕСА_2 , яка розташована у двохквартирному будинку. Власником другої квартири є відповідач ОСОБА_2 , а також земельна ділянка, загальної площі 0.0117 га , кадастровий номер :03:001:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у АДРЕСА_1 та належала спадкодавцю та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності .

01 серпня 2018 року нотаріусом видано на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру по АДРЕСА_2 , оскільки відповідач ОСОБА_3 подала до нотаріуса заяву про відмову від належної їй частки в спадковому майні та обов`язкової частки в її користь.

Щодо земельної ділянки співвласником якої була спадкодавець, то нотаріус відмовив у видачі свідоцтва у праві на спадщину, оскільки частка померлої в спільному майні на земельну ділянку не визначена.

ОСОБА_4 і відповідач ОСОБА_2 на рівних умовах приймали участь в приватизації спірної земельної ділянки, а тому її частка, як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 у спільній сумісній власності на земельну ділянку становить 1/2 частину.

12 грудня 2022 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

29 грудня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просить розгляд справи проводити у їх відсутності.

Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі у вказаних заявах вказали про визнання позовних вимог та їх задоволення (а.с.38, 43).

Так, згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до висновку про прийняття визнання відповідачами позову та задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси третіх осіб.

Зокрема, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду справи є Ѕ частина земельної ділянки загальної площі 0.0117 га, кадастровий номер :03:001:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої у АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За змістом ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.

Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Як встановив суд, 30 листопада 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 згідно рішення Болехівської міської ради про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передано у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0.0117 га кадастровий номер :03:001:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (а.с.17).

На виконання вказаного рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували право спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0.0117 га присвоєно кадастровий номер :03:001:0044, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.18).

Згідно висновку експерта про оцінну вартість земельної ділянки, експертно-грошова вартість земельної ділянки становить 11740 грн (а.с.19).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і після її смерті відкрилася спадщина на все спадкове майно.

За життя ОСОБА_4 розпорядилася своїм майном, склавши заповіт в користь позивача, яка являється внучкою спадкодавця (а.с.8-10) та відповідача ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі після смерті ОСОБА_4 зареєстрована спадкова справа (а.с.14).

Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття cпадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 Кодексу він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Позивач, будучи спадкоємцем за заповітом, бажаючи прийняти спадщину, звернулася в установлений законом строк 15.09.2017 року до нотаріальної контори про її прийняття, а відповідач ОСОБА_3 в той же день подала заяву про відмову від спадщини за заповітом та обов`язкової частки в користь позивача (а.с.53-54).

На підставі свідоцтва права власності на спадщину, виданого нотаріусом, позивач, як спадкоємець за заповітом, стала власником двохкімнатної квартири по АДРЕСА_2 (а.с.15-16).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки позивачу відмовлено, оскільки частка померлої в спільному майні на земельну ділянку не визначена (а.с.24).

Стосовно відсутності відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії суд констатує наступне.

Нотаріальна діяльність є специфічна правова форма діяльності, сутність якої полягає в тому, що в її рамках здійснюється застосування правових норм шляхом реалізації нотаріатом юрисдикційних повноважень у безспірних справах пов`язаних із цивільними правовідносинами.

Разом з тим, як зазначено в ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до іншої особи (спадкоємця).

Положеннями ст. 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Згідно п.3.4 у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавцю ОСОБА_4 належала Ѕ частка земельної ділянки по АДРЕСА_1 направі спільної сумісної власності, а тому позовні вимоги позивачки по справі в тій частині є підставними та обґрунтованими.

Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , то вона має право на спадкування на 1/2 частину вказаної земельної ділянки, в зв"язку з чим звернення до суду із даним позовом є належним способом захисту порушених прав позивачки щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

На підставі наведеного ст. 1220-1223, 1268,1269 ЦК України, керуючись ст. 258-259, 263-265 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визначити частку ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку загальної площі 0.0117 га, кадастровий номер :03:001:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0.0117 га, кадастровий номер :03:001:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальної площі 0.0117 га, кадастровий номер :03:001:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 місце реєстрації АДРЕСА_4 .

Суддя Головенко О.С.