БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 946/8300/22
Провадження № 2/497/179/23
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

13.01.23 року м. Болград

Суддя Болградського районного суду Одеської області Висоцький Сергій Олександрович, вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб Державної судової адміністрації України, Вищої ради правосуддя, про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просить зобов`язати відповідача не чините перешкод у реєстрації скарг, що подаються позивачем в порядку ст. 303 КПК України, та відновити реєстрацію скарг, що подаються позивачем в порядку ст. 303 КПК України.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов наступного.

Положеннями ст.175 ЦПК України визначено обов`язкові вимоги до позовної заяви. Згідно ч.1 цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Однак, з тексту позовної заяви не вбачається обґрунтування заявлених позовних вимог, відсутнє посилання на будь-які норми права.

У порушення вимог п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не викладено обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору.

Також позивачем не зазначено попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що передбачено п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Але ж, позовна заява не містить жодної норми як процесуального так і матеріального права.

На підставі ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В прохальній частині позовної заяви міститься клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, яке мотивовано тим, що наявний публічний інтерес до цієї справи, без будь-якого посилання на відповідні норми права. Аналогічне клопотання додане до позовної заяви окремим документом.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі; з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за визначеними умовами. Згідно ч. 2 цієї ж статті, суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

В наданих суду позивачем документах не міститься жодного обґрунтування та доказів наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Посилання позивача на наявність публічного інтересу у даній справі не є такою підставою. Також позивачем не наведена будь-яка інформація з відповідними доказами щодо її майнового стану.

Відтак, відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 2.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 3 тієї ж статті закону, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, за заявлені дві позовні вимоги немайнового характеру позивач має сплатити 0,4х2х2481,00х0,8 = 1587,84 гривень судового збору та надати суду відповідні докази або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 53 ЦПК України у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Однак, позивачем не зазначено, на яких підставах заявлених третіх осіб - Державну судову адміністрацію України та Вищу раду правосуддя слід залучити до участі у справі, на їхні права або обов`язки може вплинути судове рішення в даній справі, що унеможливлює вирішення судом питання про їх залучення до участі у справі.

Відтак, позивачеві слід зазначити, яким чином рішення у даній справі може вплинути на права або обов`язки Державної судової адміністрації України, Вищої ради правосуддя щодо однієї зі сторін.

Позовна заява подана в електронній формі, через систему «Електронний суд», однак, скаржником не надано доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї позовної заяви та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи або доказів надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

За правилом пункту 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі Положення), процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного кваліфікованого електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом.

За правилом частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. Наведе правило також визначено пунктом 29 згаданого Положення.

У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету (пункт 29 Положення).

Аналогічний підхід Верховного Суду до застосування положень частини сьомої статті 43 ЦПК України при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, викладено зокрема в ухвалах від 14 лютого 2022 року справа № 522/9796/20, від 17 лютого 2022 року справа № 201/11868/21, від 17 лютого 2022 року справа № 201/10105/21, від 01 вересня 2022 року справа № 607/6738/22.

Таким чином, позивач має надати докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії апеляційної скарги з доданими до неї додатками або докази надсилання до Електронних кабінетів учасників справи поданих до суду документів.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позивачу слід усунути всі недоліки позовної заяви, виконати усі вимоги, зазначені вище в даній ухвалі.

Суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Практикою ЄСПЛ визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб забезпечити дотримання п.1 ст.6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ закріплена і в п.37 рішення «Гуерін проти Франції» від 29.07.1998 року.

За викладених обставин, подана позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення недоліків, визначених в ній.

Керуючись ст. ст.43, 53, 133, 136, 174-177, 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб Державної судової адміністрації України, Вищої ради правосуддя, про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки у строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали. Роз`яснити позивачу, що невиконання вимог ухвали суду - є підставою для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Висоцький