Ухвала

16 січня 2023 року

м. Київ

справа № 757/68007/21-ц

провадження № 61-182ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури.

В обґрунтування позову зазначала, що головним слідчим управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08 липня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001254 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 191, частиною 2 статті 364 КК України. Процесуальне керівництво у досудовому розслідуванні здійснює Офіс генерального прокурора.

13 травня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року у межах кримінального провадження № 0001254 проведений обшук у нежитловому приміщенні на АДРЕСА_1 , де вона здійснює свою діяльність як адвокат.

Вказувала, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на документи, у тому числі і документи, пов`язані із здійсненням її адвокатської діяльності в адвокатському бюро «Грішина та партнери» (далі - АБ «Грішина та партнери»).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року скасовано, у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на документи, належні АБ «Грішина та партнери» відмовлено. Також цією ухвалою встановлено, що при проведенні 13 травня 2021 року обшуку за її робочим місцем порушений порядок проведення обшуку, передбачений статтею 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якого забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів, пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності. Зокрема, були вилучені документи, які містять адвокатську таємницю, стосовно яких органом прокуратури безпідставно подано до суду клопотання про накладення арешту замість повернення зазначених документів адвокату, чим порушені права та гарантії адвокатської діяльності, передбачені статтею 23 Закону Україні «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, пунктом 7 частини першої статті 480 КПК України.

Вказувала, що була вимушена витрачати час та додаткові зусилля на повернення документів, вилучених під час незаконного обшуку. У результаті душевних страждань, яких вона, як адвокат, зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою з боку слідчих внаслідок незаконного обшуку за її робочим місцем та втручання у адвокатську діяльність з вилученням документів, що містять адвокатську таємницю, їй завдано моральної шкоди.

Ураховуючи викладене, просила суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на свою користь 50 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Державного бюро розслідувань, Офісом генерального прокурора.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 5 000, 00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів із спеціального рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що нежитлові приміщення, які знаходяться на АДРЕСА_1 та в яких був проведений обшук і вилучення майна, є робочим місцем адвоката Грішиної Н. М., а тому вказане свідчить про порушення прав та гарантій адвокатської діяльності позивачки при проведенні обшуку. Місцевий суд дійшов висновку, що позивачці внаслідок порушення права на недоторканість житла завдано моральної шкоди, а також позивачка вимушена витрачати свій час і додаткові зусилля на оскарження дій органу досудового розслідування.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено. Апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань задоволено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що слідча дія проведена у приміщенні нежитлової будівлі за визначеною в ухвалі слідчого судді адресою: вул. Спаська, 31-Б, м. Київ, яка згідно загально доступної інформації є бізнес-центром із загальною площею будівлі 1 000,00 кв. м. Безпосередньо обшук та вилучення документів проводилися в офісному приміщенні № 302 та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що особа, яка проводила обшук, володіла інформацією про те, що таке приміщення використовується як робоче місце адвоката.

02 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури у розмірі 50 000,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.

Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга містить посилання на те, що рішення у цій малозначній справі оскаржуються до суду касаційної інстанції на підставі підпунктів «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Наведені заявницею обставини, які, на її переконання, потребують формування єдиної правозастосовчої практики, Верховний Суд визнає такими, що не стосуються фундаментальних питань права, а інші з них - зводяться до переоцінки доказів, які були предметом дослідження апеляційним судом.

Верховний суд дійшов переконання, що заявниця не зазначила у чому конкретно полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на її думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Такі посилання носять загальний характер і направлені виключно на обґрунтування формальних підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Наведене дає підстави для висновку, що касаційна скарга не містить належного обґрунтування наявності підстав, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, для перегляду малозначної справи судом касаційної інстанції.

Щодо доводів заявниці про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття значного суспільного інтересу та винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявниця не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для неї виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, Офісу Генерального прокурора, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний