ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року

м. Черкаси

Справа № 705/5082/21
Провадження № 22-ц/821/1761/23
Категорія: 308000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Піньковського Р.В. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону водовідведення,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_2 про заборону водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у нього та ОСОБА_2 є спільна власність квартира по АДРЕСА_1 , яка згідно договору дарування від 27.05.1994 року використовується для спільного проживання і ведення спільного господарства.

З часом їм в одній квартирі стало неможливо жити і кожен з них, окремо, звернувся до місцевої влади про поліпшення житлових умов. Позивач вказує, що він просив дозвіл на реконструкцію, а відмову влади оскаржує до цього часу. ОСОБА_2 просила і отримала дозвіл на перепланування, яке погіршило його житлові умови. Не дотримані норми газозабезпечення труби прокладені у житлових приміщеннях. Допущено вхід в кухню через спальню і транзитний трафік через кухню до інших приміщень.

Розміри усіх приміщень суперечать нормам проектування. Зруйнована тепла стеля, загальна площа його частки зменшена, порушені інтереси співвласників інженерних систем загального користування водовідведенням.

Індивідуальна межа відповідача у вигляді фільтраційного колодязя збудована в зоні водорозподільника, що веде до його забруднення і необхідності заборони. Виконком місцевої влади контроль згідно норм ст. 154 ЖК України не проводив, а на його скарги не реагував. Згоди на прийомку робіт він не надавав. В результаті такого перепланування квартира перетворилася у нежитлову.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 зупинити використання індивідуальної мережі водовідведення з фільтраційним колодязем по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем взагалі не наведено доказів на підтвердження обставин, викладених ним в позовній заяві, зокрема, не надано доказів того, чи дійсно сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на цей час є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , які саме переобладнання були проведені відповідачем та як ці переобладнання порушують права позивача та, у разі наявності перешкод, яким чином їх усунути.

Крім того, скаржником не доведено, як саме відповідач ОСОБА_2 створює йому перешкоди у користуванні його майном та порушує його права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 21 вересня 2023 року, ОСОБА_1 вважаючи, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при недостатньому дослідженні письмових доказів та дійсних обставин справи, що мають значення для справи, просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2023 року та справу направити на новий розгляд іншому складу суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково вважав, що нерухоме майно по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності, оскільки в дійсності дане майно є спільною сумісною власністю.

Вказує, що суд першої інстанції не належним чином надав оцінку доказам у справі та завчасно не дослідив їх.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як вбачається з поданої ОСОБА_1 позовної заяви, свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 , здійснюючи перепланування,порушила інженерні системи водовідведення, які є системою загального користування, оскільки фільтраційний колодязь збудовано в зоні водорозподільника, що призводить до його забруднення.

Разом з тим, на підтвердження вказаних обставин, зокрема, доказів того, що ОСОБА_2 будь-яким чином втрутилась в мережі водовідведення та будь-яких інших належних, достовірних доказів на підтвердження заявленого позову ОСОБА_1 надано не було.

Крім того, ОСОБА_1 не надано доказів того, що права позивача є порушеними. Адже, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач посилаючись на неправомірну перебудову індивідуальної мережі водовідведення на прибудинковій території, не залучає спеціалістів у цій галузі, не надає підтверджень про те, чи дійсно робилися такі переобладнання та, у разі якщо робилися, які саме і у якому порядку, ким саме та яким чином слід їх усунути.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, до позовної заяви позивачем додано лише копію плану земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , який не завірений належним чином, та має різнокольорові позначки, зроблені позивачем на власний розсуд.Будь-які відмітки компетентних осіб на цьому плані відсутні.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне звернути увагу на те, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Інших доказів на підтвердження викладених обставин позивачем до суду першої інстанції не надано, що і було вірно зазначено судом першої інстанції, та підтверджується наявними матеріалами справи, які перевірено судом апеляційної інстанції за доводами апеляційної скарги позивача.

Згідно ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не подавав до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів, тому суд розглянув спір на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, який прийшов до вірного та обґрунтованого висновку, що позивачем ОСОБА_1 в підтвердження позовних вимог не було надано суду належних, допустимих та достовірних доказів, у підтвердження доводів, зазначених ним в позовній заяві.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У роз`ясненнях п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, що, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводами не вбачає, оскільки ці доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону водовідведення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова

/текст постанови суду виготовлений 09 листопада 2023 року/