УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2023 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Бородіна Н.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Харкові цивільний позов ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард», 3-я особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелківа Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд із позовом до відповідача, АТ «Банк Форвард», 3-я особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелківа Т.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса №2875 від 15.10.2020р., вчиненого приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню.

За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, місцем знаходження (адреса) відповідача позивач вказує - 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105, що також підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що місцезнаходженням Акціонерного товариства "БАНК ФОРВАРД" вказано також, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 105., що територіально відноситься до дислокації Голосіївського районного суду м. Києва.

За ч.12 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

ОСОБА_1 зазначив, що він проживає у Київському районі м.Харкова, внаслідок чого місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є Київський район м.Харкова та справа підсудна Київському районному суду м.Харкова.

За ч.1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 263/14171/19 від 29 жовтня 2020 року.

З наданих документів виконавчого провадження вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_1 не проводиться ніяких виконавчих дій. Проте із даних виконавчого провадження вбачається, що у позивача маються рахунки в банках на які накладені арешти. Усі банки в яких у позивача відкриті рахунки знаходиться не в м.Харкові.

Таким чином, враховуючи, що відсутні дані про здійснення виконавчих дій виконавцем за місцем проживання позивача, дана справа не підсудна Київському районного суду м.Харкова

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII (з наступними змінами), споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому Законом України N 1734-УІІІ від 15.11.2016 виключений п. 23 зазначеної статті, який визначав термін споживчого кредиту.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум. При цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх та не вирішує по суті питань права, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій.

Отже, норми Закону України "Про захист прав споживачів" не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, дана справа не підсудна Київському районному суду м.Харкова, а підлягає розгляду за місцем знаходження відповідача Голосіївським районним судом м. Києва.

Також позивачем подана заява про забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Враховуючи, що поданий позов не підсудний Київському районному суду м.Харкова , заява про забезпечення позову також не підсудна Київському районному суду м.Харкова та підлягає направленню за підсудністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 23, 27, 28, 31, 32, 152, 149, 187, 258, 260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард», 3-я особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Павелківа Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також заяву про забезпечення позову - передати за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після її підписання.

Суддя Н.М. Бородіна