Справа № 296/3552/21
Провадження № 2/0203/112/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Пархоменко А.В.,

за участю в режимі відеоконференції:

представника позивачки адвоката Кудіної М.Г.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідачів адвоката Гавриленка В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних злочином, і відновлення становища, що існувало до його порушення шляхом визнання недійсним договору комісії, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

13 квітня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Корольоського районного суду м. Житомира з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних злочином, і відновлення становища, що існувало до його порушення шляхом визнання недійсним договору комісії, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння, та одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову. (т.1 а.с.а.с.1-3, 23-24)

Ухвалами судді Корольоського районного суду м. Житомира від 14 квітня 2021 року вищевказану позовну заяву із заявою про забезпечення позову було передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. (т.1 а.с.а.с.21, 26)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2021 року вищевказану позовну заяву із заявою про забезпечення позову було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська. (т.1 а.с.45)

В обґрунтування позовної заяви, з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначено, що позивачці на праві власності належав автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 . Позивачка дізналася, що належний їй автомобіль за відсутності її згоди був перереєстрований на іншу особу ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ФОП ОСОБА_4 , яка начебто діяла від імені позивачки на підставі договору комісії, та ОСОБА_5 , та в подальшому неодноразово відчужувався, кінцевим власником є ОСОБА_2 . Фактично спірний автомобіль вибув з власності позивачки без її згоди та поза межами вільного волевиявлення, що відповідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу. Позивачка не укладала жодних договорів, не здійснювала будь-яких дій, спрямованих на відчуження належного їй автомобіля, жодних договорів купівлі-продажу, договору комісії не укладала, грошових коштів не отримувала. Спірний автомобіль вибув із власності позивачки без її волевиявлення на відчуження цього майна з порушенням норм закону, що є підставою для його витребування у кінцевого набувача ОСОБА_2 відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України. Таким чином, відносно позивачки було скоєно злочин, про що вона подала заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення та на підставі чого було відкрито кримінальне провадження за № 0000881. В ході досудового розслідування будо проведено експертизу, відповідно до висновку якої встановлено, що «підпис під графою «Комітент ОСОБА_3 » у наданому на дослідження договору комісії № 02234 від 26.05.2020 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Також позивачка зазначає, що злочинними діями відповідачів їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000 грн. Враховуючи вищевикладене, позивачка, як належний власник вказаного транспортного засобу, бажає повернути свій автомобіль, який вибув з її володіння поза її волею на підставі підроблених документів, тому просить суд визнати недійсними договір комісії та договір купівлі-продажу, витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль, стягнути солідарно з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., а також стягнути судові витрати по справі. (т.1 а.с.1-3, т.2 а.с.62-63)

В заяві про забезпечення позову позивачка просила вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на транспортний засіб Honda Pilot, тип загальний легковий універсал В, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3471, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2014, зареєстрований 26 серпня 2020 року на ім`я ОСОБА_1 . Заява мотивована тим, що нею подано позов про відшкодування збитків, заподіяних злочином, і відновлення становища, що існувало до його порушення шляхом визнання недійсним договору комісії, визнання недійсним договору купівлі-продажу вищевказаного транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння. Даний автомобіль був двічі перереєстрований за різними особами в 2020 році. У разі невжиття заходів забезпечення позову, спірне майно може бути ще раз відчужене, або може бути передане третім особам, може зникнути, погіршитись за якістю, що може зробити утрудненим або неможливим виконання судового рішення. (т.1 а.с.23-24) Ухвалою судді від 01 вересня 2021 року у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову було відмовлено. (т.1 а.с.54-55) Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року вищевказану ухвалу судді було скасовано, заяву позивачки про забезпечення позову задоволено, заборонено відчуження транспортного засобу Honda Pilot, тип загальний легковий універсал В, кузов НОМЕР_1 , об`єм двигуна 3471, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рік випуску 2014.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року позовна заява була залишена без руху. (т.1 а.с.56-57) 27 вересня 2021 позивачкою було усунуто недоліки позовної заяви, надано документи підтверджуючі сплату судового збору. (т.1 а.с.59-60)

З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (т.1 а.с.62-63)

В підготовче судове засідання 30 листопада 2021 року відповідачі не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у зв`язку з цим та неможливістю проведення відеоконференції з позивачкою та її представником підготовче судове засідання було відкладено на 21 грудня 2021 року. (т.1 а.с.75)

В підготовче судове засідання 21 грудня 2021 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у зв`язку з цим та неможливістю проведення відеоконференції з позивачкою, її представником та відповідачем ОСОБА_1 підготовче судове засідання було відкладено на 28 січня 2022 року. (т.1 а.с.88)

21 січня 2022 року електронною поштою, а 25 січня 2022 року поштою від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ніякого відношення до розслідуваного кримінального провадження не має та є добросовісним набувачем спірного автомобіля. (т.1 а.с.а.с.101-104, 118-121)

В підготовче судове засідання 28 січня 2022 року в режимі відеоконференції з`явились представник позивачки та відповідач ОСОБА_1 , інші сторони по справі в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання про витребування документів та оголошено перерву до 18 лютого 2022 року. (т.1 а.с.133)

Підготовче судове засідання 18 лютого 2022 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (т.1 а.с.150)

В підготовче судове засідання 11 березня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 18 квітня 2022 року. (т.1 а.с.159)

В підготовче судове засідання 18 квітня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 19 травня 2022 року. (т.1 а.с.178)

В підготовче судове засідання 19 травня 2022 року сторони по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом на правлення на їх адресу судових повісток та СМС повісток. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 19 травня 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 червня 2022 року. (т.1 а.с.а.с.200-201, 202)

В судове засідання 16 червня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 21 липня 2022 року. (т.1 а.с.214)

В судове засідання 21 липня 2022 року в режимі відеоконференції з`явились представник позивачки та відповідач ОСОБА_1 , інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку сторін щодо позовної заяви, задоволено клопотання представника позивача та оголошено перерву до 16 серпня 2022 року для підготовки представником позивачки клопотання про залучення співвідповідача. (т.1 а.с.235-236)

21 липня 2022 року від представника позивачки надійшло клопотання про залучення співвідповідача ОСОБА_2 (т.1 а.с.237-239)

Судове засідання 16 серпня 2022 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (т.2 а.с.1)

В судове засідання 06 вересня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 03 жовтня 2022 року. (т.2 а.с.15)

В судове засідання 03 жовтня 2022 року в режимі відеоконіеренції з`явився представник позивачки, інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було ухвалено задовольнити клопотання представника позивачки, залучити до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 , зобов`язати відповідача ОСОБА_1 надати копію договору купівлі-продажу машини, зобов`язати позивачку направити уточнену позовну заяву на адреси учасників справи та відкласти розгляд справи на 10 листопада 2022 року. (т.2 а.с.27)

В судове засідання 10 листопада 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим та надходженням від представника позивача клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 08 грудня 2022 року. (т.2 а.с.48)

29 листопада 2022 року від представника позивачки надійшла уточнена позовна заява та клопотання про витребування доказів. (т.2 а.с.а.с.62-63, 64)

Судове засідання 08 грудня 2022 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (т.2 а.с.71)

В судове засідання 10 січня 2023 року в режимі відеоконференції з`явились відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було ухвалено долучити уточнену позовну заяву до матеріалів справи, витребувати додаткові докази та оголосити перерву до 02 лютого 2023 року. (т.2 а.с.84, 85-87)

В судове засідання 02 лютого 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 27 лютого 2023 року. (т.2 а.с.105)

17 лютого 2023 року від ТСЦ МВС № 2642 надійшла витребувана судом інформація. (т.2 а.с.121)

В судове засідання 27 лютого 2023 року в режимі відеоконференції з`явились відповідач ОСОБА_1 та представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було ухвалено у зв`язку із прийняттям уточненої позовної заяви та залученням співвідповідача повернутись до підготовчого судового засідання та розпочати розгляд справи з початку. (т.2 а.с.126-127)

В підготовче судове засідання 21 березня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 11 квітня 2023 року. (т.2 а.с.145)

В підготовче судове засідання 11 квітня 2023 року в режимі відеоконференції з`явились представник позивачки та відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інші сторони по справі в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено задовольнити клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування інформації щодо місця реєстрації співвідповідачів та щодо виклику у судове засідання позивачки, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та оголошено перерву до 11 травня 2023 року. (т.2 а.с.156-157)

11 квітня 2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла витребувана судом інформації щодо місця реєстрації співвідповідачів. (т.2 а.с.а.с.158, 159)

03 травня 2023 року від позивачки надійшла копія висновку експерта. (т.2 а.с.167-178)

В підготовче судове засідання 11 травня 2023 року в режимі відеоконференції з`явились представник позивачки, відповідач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 та їх представник, інші сторони по справі в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було ухвалено відмовити у клопотанні представника позивача про витребування матеріалів кримінального провадження, задовольнити клопотання представника відповідача про визнання обов`язкової явки позивача у судове засідання. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 11 травня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 червня 2023 року. (т.2 а.с.а.с.185, 186-188)

В судове засідання 08 червня 2023 року в режимі відеоконференції з`явились позивачка, її представник, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інші відповідачі по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку сторін щодо позовної заяви, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 04 липня 2023 року. (т.2 а.с.205-207)

В судове засідання 04 липня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 23 серпня 2023 року. (т.2 а.с.224)

22 серпня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли пояснення на уточнену позовну заяву, в яких він зазначив, що оскільки він ніякого відношення до розслідуваного кримінального провадження не має та є добросовісним набувачем спірного автомобіля, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. (т.2 а.с.240-250)

В судове засідання 23 серпня 2023 року в режимі відеоконференції з`явились представник позивачки, відповідач ОСОБА_1 , представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було ухвалено долучити письмові пояснення до матеріалів справи та оголосити перерву до 20 вересня 2023 року. (т.3 а.с.1-2)

В судовому засіданні 20 вересня 2023 року за участю представника позивачки, відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника було завершено розгляд справи по суті.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених в уточненій позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у задоволені позову з підстав зазначених у відзиві та поясненнях.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судові засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на їх адресу судових повісток.

Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до долученого до матеріалів справи копії технічного паспорта серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.6) позивачка ОСОБА_3 є власником автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 .

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 02234 від 26 травня 2020 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 , яка діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 02234 від 26 травня 2020 року, та ОСОБА_5 , здійснено продаж автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 . (т.1 а.с.а.с.15, 17)

Як стверджує позивачка у справі в обґрунтування вимог позовної заяви, відносно неї, було скоєно злочин, про що вона подала заяву про вчинення кримінального правопорушення та відповідно до якої було внесено відомості до ЄРДР за № 0000881 від 10.10.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. (т.1 а.с.4-5)

В ході проведення досудового розслідування та оперативно-розшукових заходів було встановлено, що на даний момент часу автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 30 травня 2020 року був перереєстрований на нового власника ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу, а також 26 серпня 2020 року був перереєстрований на нового власника ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу. (т.1 а.с.19)

Як вбачається із долученого до матеріалів справи копії висновку експерта № 35/54-56/21-25 від 21.01.2021, проведеного за результатом судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000881 (т.1 а.с.7-14, т.2 а.с.168-178) підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Комітент» у наданому на дослідженні договорі комісії № 02234 від 26.05.2020 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_3 у графі «Комітент (довірена особа)» у наданому на дослідженні акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6230/20/002737 від 26.05.2020 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7281/20/012246 від 21 серпня 2020 року, укладеного між ТОВ «ЕКСПЕРТ ОЦІНКА ПЛЮС», яке діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу ОСОБА_5 договору комісії № 7281/20/012246 від 21 серпня 2020 року, та ОСОБА_1 , здійснено продаж автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 . (т.1 а.с.а.с.122, 123)

Згідно відповіді ТСЦ МВС № 2642 від 01 лютого 2023 року за вих. № 31/9/112 встановлено, що автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , 26 серпня 2020 року був перереєстрований на нового власника ОСОБА_1 , а також 09 квітня 2022 року був перереєстрований на нового власника ОСОБА_2 (т.2 а.с.121)

Відповідач ОСОБА_2 , на вимогу суду, не надав договір купівлі-продажу автомобіля марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 .

У відповідності до положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормою ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Правовими підставами для звернення позивачки за захистом порушених прав є положення ст.387 ЦК України, за якими власник має право витребувати своє майно, від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2022 року в справі № 522/14900/19 (провадження № 61-10361св22) вказано, що: «можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що автомобіль, належний його братові відповідачеві ОСОБА_1 , був на нього переоформлений, жодних доказів укладання договору купівлі-продажу або іншого відплатного договору між братами до суду не додано, інші докази оплатності придбання ОСОБА_2 спірного автомобіля в матеріалах справи відсутні.

З аналізу наведених норм права, з урахуванням вказаних правових позицій Верховного суду, у розрізі спірних правовідносин, та положень Цивільного кодексу України суд доходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 набув спірного транспортного засобу шляхом безоплатного придбання у свого брата ОСОБА_1 транспортний засіб - автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 . При цьому, таке придбання відбулось вже під час розгляду цієї цивільної справи.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо витребування від ОСОБА_2 спірного транспортного засобу підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Такий правовий висновок, зокрема, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс19, пункт 33) та від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 49).

Крім того, за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких настають на підставі закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частина третя статті 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

Коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) дійшла висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Розглядаючи справу № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) Велика Палата Верховного Суду не відступила від висновків, викладених у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Як було встановлено судом, позивачка не підписувала договір комісії № 02234 від 26 травня 2020 року з ФОП ОСОБА_4 та, відповідно, не уповноважувала останню укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу № 02234 від 26 травня 2020 року, який був укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Оскільки договір комісії № 02234 від 26 травня 2020 року складений з ФОП ОСОБА_4 від імені позивачки є неукладеним, він не може бути визнаним недійсним в судовому порядку через відсутність будь-яких реальних правовідносин між сторонами. При цьому, то обставина що сторонами договір не укладався, позивачкою він не підписувався, є фактичною обставиною, як встановлена судом при визначенні підставі для витребування спірного автомобіля від відповідача та для надання оцінки обґрунтованості вимог про стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, не є належним способом захисту прав позивачки вимоги визнати недійсним договір комісії № 02234 від 26 травня 2020 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та договір купівлі-продажу транспортного засобу № 02234 від 26 травня 2020 року, укладений між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оскільки договір комісії позивачкою не укладався, підпис на відповідному документі належить не позивачці, а іншій особі. Вказане виключає волевиявлення позивачки на відчуження спірного автомобіля як безпосередньо, так і через залучену третю особу комісіонера, з яким позивачки фактично в жодні правовідносини не вступала.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з такого.

Згідно п.п.8 9 ч.2 ст.16 ЦК України серед способів захисту цивільних прав визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.п.1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п.9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з того, що позивачці було заподіяно моральну шкоду, яка пов`язана із підробкою її підпису у договорі комісії та договорі купівлі-продажу транспортного засобу, що стало причиною того, що вона змушена з`являтись до правоохоронних органів для проведення слідчих дій, не може тривалий час користуватись належним їй майном, тому зважаючи на вимоги розумності та справедливості суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки судовий збір в розмірі 951 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 10-13, 76-81, 89, 141, 223, 258, 262-265, 274, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних злочином, і відновлення становища, що існувало до його порушення шляхом визнання недійсним договору комісії, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 951 грн. 60 коп., а разом 10 951 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) гривня 60 копійок.

Витребувати у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_2 ) автомобіль марки Honda Pilot, 2014 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , технічний паспорт та ключі до замка запалення від вищевказаного автомобіля.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 02.10.2023 р.

Суддя С.В. Єдаменко