Ухвала

19 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 355/1763/19

провадження № 61-11642ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній власності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила виділити їй /12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 в натурі та закріпити у власність: житлову кімнату 1-7, площею 16,7 кв. м, житлову 1-8, площею 13,3 кв. м, кухню 1-9 площею 14,7 кв. м, господарський блок «Б», площею 54,6 кв. м, погріб «В», площею 10,00 кв. м, вбиральня «Д», площею 2,2 кв. м, ворота з хвірткою № 1, колонка «К». Виділити позивачу 7/12 частини земельної ділянки, загальною площею 0,2502 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 7/12 частини земельної ділянки загальною площею 0,0825 га, цільове призначення якої є ведення селянського господарства.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Виділено ОСОБА_1 7/12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 в натурі та закріпити у власність: житлову кімнату 1-7, площею 16,7 кв. м, житлову 1-8, площею 13,3 кв. м, кухню 1-9 площею 14,7 кв. м, господарський блок «Б», площею 54,6 кв. м, погріб «В», площею 10,00 кв. м, вбиральня «Д», площею 2,2 кв. м, ворота з хвірткою № 1, колонка в цілому - як житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_1 7/12 частини земельної ділянки, загальною площею 0,2502 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 7/12 частини земельної ділянки загальною площею 0,0825 га, цільове призначення якої є ведення селянського господарства. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 08 серпня 2023 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надання відомостей щодо ціни позову у справі.

На виконання ухвали Верховного Суду від 16 серпня 2023 року особою, яка подала касаційну скаргу, надано заяву про усунення недоліків касаційної скарги. На підтвердження ціни позову надано копію звіту про оцінку майна від 11 липня 2019 року у розмірі 413 470 грн.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про виділення частки із майна, що є у спільній власності.

Судами встановлено, що відповідно до висновку ФОП ОСОБА_6 від 11 липня 2019 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату оцінки від 11 липня 2019 року становить 413 470 грн.

Отже, справа № 355/1763/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 355/1763/19 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга має для неї виняткове значення. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для позивача. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа становить виняткове значення для учасника справи.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній власності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук