Дата документу 16.01.2023 Справа № 331/5742/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/5742/21 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/807/275/23 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Щасливої Марини Олександрівни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 07 червня 2014 року між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 452, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2020 у справі № 331/1162/20, яке набрало законної сили 07.08.2020 р. Від шлюбу вона народила доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2020 у справі № 331/1159/20 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 02 листопада 2020 року судом видано виконавчий лист у справі, який наразі перебуває на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) (ВП № 63627139).

Разом з тим, розмір аліментів, що сплачує боржник, є незначним та недостатнім для утримання дитини. При цьому, боржник є працездатним та здоровим чоловіком, вад здоров`я не має, інших дітей на утриманні не має. Відповідачу не встановлено інвалідності, він не має каліцтв, тощо. В той же час, ОСОБА_5 має низку встановлених медичними установами захворювань та є в цілому хворобливою, час від часу проводяться хірургічні втручання та лікування, на що вона витрачає значні кошти.

В 2020 році дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 55 "Калиновий цвіт" Запорізької міської ради Запорізької області, та батьки мали сплачувати за харчування дитини. Зокрема, у період до березня 2020 року включно батько дитини сплачував за харчування дитини, проте, починаючи з квітня 2020 року по серпень 2021 року включно, вона самостійно несла ці витрати, без допомоги батька.

В 2021 році ОСОБА_5 пішла до 1-го класу школи, в зв`язку з чим позивач була вимушена витрачати додаткові кошти на придбання відповідних меблів для навчання доньки, а також книжок та канцтоварів. Також у зв`язку із тим, що дитина почала навчання у школі, задля забезпечення можливості зв`язку із дитиною нею було придбано для доньки стартовий пакет оператора стільникового зв`язку та несуться витрати на поповнення її рахунку. За цим засобом зв`язку дитина спілкується із батьком.

Згідно з довідкою Запорізької гімназії № 2 імені Лесі Українки № 01.01-29/61 від 18.10.2021р. дитина ОСОБА_5 після основних уроків залишається в групі подовженого дня до 18.00. У зв`язку із цим дитина потребує харчування впродовж всього навчального дня. З 01.01.2022 в Україні запроваджено нове шкільне меню та нові ціни на харчування, зокрема, для її дитини щонайменша сума витрат на харчування в день складає від 58,02 грн. й вище.

Вона намагається забезпечити дитині належні умови життя, проте за мінімальної фінансової допомоги батька дитини це є вкрай ускладненим. Вказує, що її матеріальне становище погіршилось наслідок зміни роботи. Так, до вересня 2021 року включно вона працювала в ПрАТ "Запоріжвогнетрив" та отримувала там заробітну плату, яка дозволяла в достатній мірі забезпечувати інтереси дитини, навіть з врахуванням такої мізерної допомоги від батька дитини. Але з жовтня 2021 року по листопад 2021 року вона не працювала, була в пошуках роботи, а з листопада 2021 працює в ТОВ "Термінатор Плюс", де отримує мінімальну заробітну плату. Дане погіршення її майнового стану також впливає на здатність забезпечувати фактично самостійно належні умови життя для дитини та має бути враховане судом.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 свідомо не працевлаштовується офіційно та працює без оформлення трудових відносин, тим самим видає свій фінансовий стан за незадовільний. Він сплачує мінімально визначену рішенням суду суму аліментів, що є недостатнім для належного та повного виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини з боку відповідача. Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для збільшення розміру аліментів з 1500 грн. щомісячно на 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Щасливої М.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами скарги є те, що судом безпідставно не враховано такі обставини: зміна матеріального стану позивача в бік погіршення ( отримує наразі мінімальну заробітну плату); погіршення стану здоров`я дитини з моменту присудження аліментів, що є підставами для збільшення визначеної судом суми аліментів в розмірі 1500 грн., яких недостатньо для належного забезпечення дитини, яка наразі пішла до школи, у зв`язку з чим витрати збільшились на приладдя, канцтовари, одяг для навчання, харчування у групі продовженого дня. Всі вказані витрати нею підтверджені фіскальними чеками та квитанціями, яким суд не надав належної оцінки. Вказує, що відповідач працює

в службі «таксі», є здоровою людиною, тому має змогу сплачувати аліменти на дитину в більшій сумі у розмірі 3000 грн.

У відзиві на скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вертелецька Т.В. вказує, що суд повно та всебічно дослідив обставини, від яких залежить вирішення спору, та обґрунтовано встановив, що позивач не довела погіршення її матеріального стану порівняно з тим, який судом враховувався при призначення аліментів у розмірі 1500 грн. Також сторона відповідача погодилась із тим, що він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки його матеріальний стан не змінився в бік покращення з часу прийняття рішення про стягнення аліментів, а, навпаки, погіршився стан його здоров`я. Тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

До відзиву було долучено письмове клопотання про витребування доказів на стадії апеляційного провадження, а саме, інформації у Державної прикордонної служби щодо перетинання державного кордону гр. ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 з початку російської агресії РФ проти України. Відповідач намагається довести матеріальний стан позивача за кордоном, та відсутність у зв`язку із цим потреби у збільшенні аліментів на дитину.

Колегія вважає, що це клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що позивач не обґрунтовувала свої позовні вимоги обставинами перебування за кордоном, а тому для вирішення справи вони не мають доказового значення.

Що ж до процесуальної участі у справі, то позивач має представника, яка перебуває в Україні та надає їй юридичну допомогу у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом п. 1 ч. 4 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про аліменти, зокрема, про збільшення їх розміру.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких обґрунтувань.

Відповідно до приписів статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У вказаній нормі закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: а) зміна матеріального стану; б) зміна сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров`я. Вказані обставини можуть стосуватися платника або одержувача аліментів.

Відповідно з ч. 1 статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`зані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хвороби, каліцтвом).

У вказаній нормі визначається порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину. Такі витрати можуть бути пов`язані з різними обставинами. Наприклад, у зв`язку з розвитком у дитини спортивних, художніх, музичних або інших здібностей потрібно організувати процес її навчання, придбати музичний інструмент, спортивне або інше обладнання, оплатити заняття. У випадку хвороби дитини додаткові кошти необхідні для придбання ліків, збалансованого харчування, оплати спеціального догляду за нею тощо.

Такі витрати, як правило, не плануються сімейним бюджетом. Тому законом крім обов`язку по утриманню дитини на батьків покладається обов`язок по участі в додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами. Вони можуть бути як позитивного (розвиток здібностей дитини), так і негативного характеру (хвороба, каліцтво). їхній перелік у законі строго не визначений, тому суд може брати до уваги будь-які виняткові ситуації.

Судом в цій справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 216. Батьком дитини є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2020 у справі № 331/1159/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мі-

німуму для дитини відповідного віку.

02 листопада 2020 року судом видано виконавчий лист у справі, який перебуває на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС у м. Запоріжжі ПСМУ МЮ (м. Дніпро) (ВП № 63627139).

Позивач просила збільшити розмір аліментів на утримання доньки до 3000 грн., вказуючи на погіршення свого матеріального становища та одночасно на збільшення витрат на дитину через її вступ до І класу, а також у зв`язку з погіршенням стану здоров`я дочки.

Судом було здійснено порівняльний аналіз матеріального стану сторін на час ухвалення рішення про стягнення аліментів із теперішнім та встановлено наступне.

В рішенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2020 у справі № 331/1159/20 зазначено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна з 31 березня 2020 року, при цьому матір піклується про розвиток дитини, займається її лікуванням, що підтверджено довідкою ДЮСШ № 5 ЗМР Запорізької області та консультативними висновками лікарів, долученими до справи. Відповідач ОСОБА_2 з 03.04.2020р. не працює, перебуває на обліку в Правобережному відділі Запорізького міського центру зайнятості з 09.04.2020р. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України, ОСОБА_2 , крім допомоги по безробіттю, інших доходів не має, загальна сума доходу з квітня 2020 року по серпень 2020 року склала 18 835,04 гривень.

Суд вказував, що на теперішній час позивач працює, маючи заробіток, а тому її матеріальне становище не погіршилось порівняно з тим періодом (до ухвалення рішення

про стягнення аліментів).

Підсумовуючи результат аналізу обставин, які враховані судом при призначенні аліментів, та маються на теперішній час, суд констатував, що позивачкою не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів 23.09.2020 р. змінився матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивачки, відповідача чи їхньої неповнолітньої дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів. Відтак, відмовив на цих підставах в задоволенні позову.

В скарзі зазначається, що судом не надано належної оцінки зібраним у справі доказам, якими засвідчено, що матеріальний стан позивача погіршився, адже, вона мала значний заробіток на ПрАТ «Запоріжвогнетрив», але потім протягом місяця не працювала та з листопада 2021р. влаштувалась на ТОВ «Термінатор Плюс», де отримує мінімальну заробітну плату.

Між тим, позивачем зазначається її матеріальний стан, який виник після прийняття

судом рішення про стягнення аліментів і існував до певного періоду жовтня 2021р., а слід порівнювати, чи не є її матеріальний стан на теперішній час гіршим від того, який враховувався судом при призначенні аліментів.

Судом у справі № 331/1159/20 було встановлено, що на час вирішення питання про розмір аліментів ОСОБА_1 була безробітною та стояла на обліку у зв`язку із цим. На теперішній час час подання позову 23.10.2021р. вона теж протягом жовтня місяця була безробітною, а з листопада має мінімальну заробітну плату. Тож, суд дійшов правильного висновку, що її матеріальний стан не погіршився порівняно із її матеріальним станом на час прийняття рішення про стягнення аліментів.

Як слідує з позову ОСОБА_1 , основні витрати на дитину, з якими вона пов`язує необхідність збільшення розміру аліментів, пов`язані з розвитком здібностей дитини (купівля книг та приладдя по мистецтву а.с. 20), станом її здоров`я. Та суд вірно вказував, що ці обставини надають право позивачу на стягнення додаткових витрат з батька відповідно до приписів статті 185 СК України, зокрема, такі додаткові витрати можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З рішення суду у справі № 331/1159/20 вбачається, що судом при визначенні розміру аліментів враховувався стан здоров`я дитини. А в цій справі єдиною підставою за медичними документами погіршення стану здоров`я дитини є оперативне видалення грижі 13.04.2021, у зв`язку з чим і проводилось попереднє дослідження серця дитини ОСОБА_3 07.04.2021р. та операцію було дозволено ( а.с. 41, 42, 45). З медичної картки слідує, що активних скарг у пацієнта ОСОБА_3 не мається, а з виписки з медичної картки стаціонарного хворого слідує, що грижа білої лінії живота у дитини мається з народження ( а.с. 43).

З консультативного висновку спеціаліста від 21.10.2021р. слідує, що у дитини мається діагноз синусова брадіоритмія, але лікування призначено не було, а зазначено, що потребується періодичний огляд 1 раз на 6-12 місяців ( а.с. 49).

Вказані обставини дають підстави для кваліфікації витрат позивача, пов`язаних із таким станом здоров`я дитини, як додаткових витрат.

Однак позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, нею не пред`явлено, а ці обставини покладено в основу вимог про збільшення розміру аліментів, що не відповідає положенням статті 192 СК України, згідно з якою зміна розміру аліментів пов`язується із зміною матеріального та сімейного стану платника та одержувача аліментів, погіршенням або поліпшення стану їх здоров`я.

Тому судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги ті обставини, які є

підставами для стягнення додаткових витрат.

Також суд вірно визнав, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн. щомісяця, оскільки його матеріальний стан не покращився.

Колегія підтримує міркування суду в тій частині, що стягнуті рішенням суду аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця є більшими за розмір 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (2744 грн. з 01.07.2022), та в силу ст. 141 СК України прожитковий мінімуму дитині мають забезпечити обоє батьків в рівних частках, тобто щонайменше по 1372 грн. кожен. У такому разі та з урахуванням відсутності доказів про зміну майнового стану сторін суд обґрунтовано не вбачав підстав для збільшення розміру аліментів за викладеними у позові обставинами.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки тим доказам, які були нею надані разом з позовною заявою, а саме, фіскальним чекам та іншим документам, що підтверджують її витрати на дитину.

Між тим, зазначені докази лише вказують на те, що позивач спроможна витрачати на дитину більше 3000 грн. на місяць, але ажніяк не свідчить про те, що всі вказані витрати є необхідними, через що слід збільшити аліменти. Так, один з товарних чеків від 14.08.2021р. надано на суму 18 080 грн., але він є неналежної якості, тому пересвідчитись у необхідності для дитини придбаного товару є неможливим ( а.с. 20).

Серед чеків, які надані позивачем, є такі, що свідчать про оплату розваг дитини. Так, на а.с. 33 є чек на суму 1650 грн. про оплату ковзанів з захистом і шолому, що, на думку колегії, не є тими придбаннями, які можуть стати підставою для збільшення розміру аліментів. Якщо вказані речі придбавались для розвитку здібностей дитини, то компенсація частини їх вартості батьком може відбуватись знову ж таки за правилами статті 185 СК України.

Крім того, один із чеків датовано 23.09.2020р., тобто ще до прийняття рішення у справі № 331/1159/20 про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.01.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвиту дитини.

Проте, пославшись на вказану міжнародну норму, апелянт не враховує, що на теперішній час фінансові можливості відповідача, встановлені судом, не покращились порівняно з періодом, що передував визначенню аліментів в сумі 1500 грн. А тому відповідач неспроможний сплачувати збільшений розмір аліментів в сумі 3000 грн.

Беручи до уваги все вище наведене, колегія визнає апеляційну скаргу необґрунтованою, тому відповідно до приписів статті 375 ЦПК України відмовляє у її задоволенні та залишає оскаржуване рішення першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Щасливої Марини Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 16 січня 2023 року.

Головуючий: С.В. Маловічко

Судді: М.С. Гончар

І.В. Кочеткова