Справа № 301/252/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" січня 2023 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічанської сільської ради, ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування рішення, скасування державних реєстрацій прав власності на земельні ділянки, зобов`язання усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до Вільхівської сільської ради, Зарічанської сільської ради, ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування рішення, скасування державних реєстрацій прав власності, зобов`язання усунути перешкоди у володінні та користуванні земельною ділянкою.
Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням 12 сесії 21-го скликання Вільхівської сільської ради від 18.06.1993 року «Про затвердження рішення виконкому сільської ради на виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» вирішено затвердити рішення виконкому сільської ради від 10.06.1993 року №4 на виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків жителям сіл Вільхівка та ОСОБА_3 » згідно відповідного списку. Вказаним рішенням вирішено виділити, у тому числі, ОСОБА_1 (змінив прізвище на ОСОБА_4 ) земельну ділянку площею 0,15 га в с. Н. Болотне.
Відповідно до вказаного рішення було визначено межі земельної ділянки в натурі, про що складено акт про перенесення в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки площею 0,15 га, а також розроблено відповідний план ділянки, який межував із землями, виділеними на той час громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Частина відповідної земельної ділянки фактично перекрила виділену ОСОБА_1 земельну ділянку. На вказану земельну ділянку на підставі рішення державного реєстратора індексний номер 29210745 від 12.04.2016 року за відповідачкою ОСОБА_2 зареєстровано право власності, про що свідчать дані інформаційної довідки №238450465 від 23.12.2020 року.
Позивач ОСОБА_1 вважав рішення 6 сесії 7 скликання Вільхівської сільської ради №164 від 01.04.2016 року протиправним з таких підстав.
Вказана ділянка ОСОБА_2 в розмірах, визначених оскаржуваним рішенням, як і земельна ділянка ОСОБА_7 (підтверджено постановою Верховного Суду від 31.07.2020 року справа №301/2534/16-ц) перекриває земельну ділянку, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 згідно рішення 12 сесії 21-го скликання Вільхівської сільської ради від 18.06.1993 року, та розроблених на його підставі документів щодо виділення земельної ділянки в натурі. Тобто Вільхівська сільська рада вирішила передати у власність ОСОБА_2 також частину земельної ділянки, яка вже на той час перебувала у законному користуванні іншої особи без її вилучення.
Також відповідним рішенням не враховано, що згідно рішення від 18.06.1993 року «Про затвердження рішення виконкому сільської ради на виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво» ОСОБА_1 (саме це прізвище було у позивача до його зміни) дозволено провести будівництво нового житлового будинку за індивідуальним проектом на відокремленій земельній ділянці 0,15 га. На підставі відповідного рішення було складено акт від 25.06.1993 року про відведення земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,15 га. Тобто виділена йому земельна ділянка мала чіткі межі.
Крім іншого, позивач не погоджував відповідні межі суміжної ділянки, яка передавалася у власність відповідачки ОСОБА_2 .
Враховуючи вищевикладене позивач ОСОБА_1 просив:
- Визнати протиправним і скасувати рішення 6 сесії 7 скликання Вільхівської сільської ради №164 від 01.04.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_2 ».
- Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у володінні та користуванні належною ОСОБА_1 на праві користування земельною ділянкою в с. Нижнє Болотне шляхом демонтажу самовільно встановленої нею огорожі в межах цієї земельної ділянки.
- Стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати.
02 грудня 2022 року дану справу розподілено для розгляду судді Пітерських М.О.
Ухвалою Іршавського районного суду від 05.12.2022 року справу прийнято до провадження та призначено на підготовче судове засідання на 21.12.2022 року за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Іршавського райсуду від 21.12.2022 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Вільхівської сільської ради закрито.
Ухвалою Іршавського районного суду від 21.12.2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
10 січня 2023 року до суду надійшов відзив на позов від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (том 2 а.с.121-127).
Згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», до системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, входять Міністерство юстиції України та його територіальні органи, суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно.
Внесення відомостей та надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно визначаються Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Порядком доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (із змінами).
На даний час Держгеокадастр, його структурні підрозділи та посадові особи - державні кадастрові реєстратори здійснюють державну реєстрацію земельних ділянок, а не прав на них. Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав.
Оскільки реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється органами державної реєстрації прав Міністерства юстиції України відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вважав, що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області є неналежним відповідачем в даному судовому процесі.
Належними сторонами в цивільному процесі будуть суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Тоді неналежними сторонами будуть ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку.
Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону «Про Державний земельний кадастр» та «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року за № 1051 (далі - Порядок).
Приписами п.5 Порядку, а також статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державний кадастровий реєстратор самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.
При цьому, втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється.
Отже, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є виключно дискреційними повноваженнями Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.
Вважав, що позивачем пропущено строк звернення до суду, тому просив застосувати до вимог ОСОБА_1 позовну давність та відмовити в позові у повному обсязі.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_8 не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, згідно якої просив відкласти слухання справи, оскільки з`явитися на розгляд справи не зможе через сімейні обставини (хворобу). Також в заяві зазначив, що у разі визнання судом причин його неявки не поважними, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити, а справу розглянути без його участі (том 2 а.с.136). Оскільки доказів поважності неявки представником позивача до суду подано не було, справа розглянута судом по суті без його участі.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце його проведення була належним чином повідомлена, причини неявки не повідомила, поважність неявки не підтвердила, відзиву на позов не подала.
Представник Зарічанської сільської ради у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, відзиву на позов не подав, подав до суду заяву, в якій зазначив про визнання позову та про розгляд справи без його участі (том 2 а.с. 135).
Представник ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив. Подав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнав і просив застосувати до вимог позивача позовну давність та відмовити в позові.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.
Позивач ОСОБА_1 просив ухвалити рішення, яким:
- визнати протиправним і скасувати рішення 6 сесії 7 скликання Вільхівської сільської ради №164 від 01.04.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , мешканці АДРЕСА_2 »;
- зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у володінні та користуванні належною ОСОБА_1 на праві користування земельною ділянкою в с. Нижнє Болотне шляхом демонтажу самовільно встановленої нею огорожі в межах цієї земельної ділянки.
Згідно ст. ст. 15 ч.1 та 16 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи. Необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені саме відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Дана позиція суду відповідає правовим позиціям, що висловлені ВСУ при розгляді справ № 6-222цс14 від 04 лютого 2015 року, № 6-658цс15 від 18.05.2016 року, № 6-951цс16 від 24 травня 2017 року .
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що рішенням виконкому Вільхівської сільської ради від 10.06.1993 року №4 йому виділено земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку площею 0,15 га в с. Н. Болотне. Відповідно до вказаного рішення було визначено межі земельної ділянки в натурі, про що 25.06.1993 року складено акт про перенесення в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки площею 0,15 га, а також розроблено відповідний план ділянки, який межував із землями, виділеними на той час громадянам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
На підтвердження вказаних обставин позивач подав до суду:
-Копію рішення 12 сесії 21-го скликання Вільхівської сільської ради від 18.06.1993 року «Про затвердження рішення виконкому сільської ради на виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво», яким затверджено рішення виконкому сільської ради від 10.06.1993 року №4 про виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків жителям сіл Вільхівка та ОСОБА_3 » згідно відповідного списку, що додається. Вказаним рішенням виділено, у тому числі, ОСОБА_1 (змінив прізвище на ОСОБА_4 ) земельну ділянку площею 0,15 га в с. Н. Болотне. Такого ж розміру земельні ділянки були виділено і іншим мешканцям села. При цьому, точного місця розташування ділянки, що виділяється ОСОБА_1 , в рішенні не зазначено. (том 1 а.с.6-7, 11);
-Копію акту про перенесення в натуру (на місцевості) меж земельної ділянки від 25.06.1993 року площею 0,15 га, виділеної мешканцю с. Н.Болотне ОСОБА_1 . Вказаний акт не містить відомостей ні про місце розташування земельної ділянки (населений пункт, вулиця тощо), ні про суміжних землекористувачів, ні про підставу виділення земельної ділянки та перенесення меж в натурі. Тобто, вказаний акт не містить відомостей, які б давали можливість встановити, що земельна ділянка виділяється саме на виконання рішення Вільхівської сільської ради від 18.06.1993 року (том 1 а.с.8);
-Копію плану ділянки в с. Н.Болотне, яка передана для забудови відповідно до рішення Вільхівської сільради №21 від 18.06.1993 року, забудовнику ОСОБА_1 площею 1500 кв.м. Згідно вказаного плану суміжними землекористувачами ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказаний план ділянки також не містить відомостей про точне місце розташування земельної ділянки, крім зазначення, що така знаходиться в с. Н.Болотне. Графа «Схема розміщення земельної ділянки на плані населеного пункту» взагалі не заповнена (том 1 а.с.10).
Згідно позовної заяви, земельні ділянки суміжних користувачів ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згодом змінили власників/користувачів: земельна ділянка ОСОБА_5 перейшла у власність ОСОБА_7 , а земельна ділянка ОСОБА_6 перейшла у власність ОСОБА_2 відповідачки по справі.
При цьому, яких-небудь доказів переходу права користування/власності на суміжні (з переданою позивачу земельною ділянкою) ділянки, відомостей про підстави переходу права користування/власності, про власників/користувачів суміжних земельних ділянок матеріали справи не містять.
Позивач посилається на те, що рішенням 6 сесії 7 скликання Вільхівської сільської ради №164 від 01.04.2016 року затверджено проект землеустрою та передано у власність відповідачки ОСОБА_2 земельну ділянку, яка є суміжною з виділеною ОСОБА_1 для будівництва житлового будинку. При цьому, передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка частково охопила і земельну ділянку ОСОБА_1 . Тобто, на думку позивача, у власність відповідача ОСОБА_2 було передано частину земельної ділянки ОСОБА_9 без її попереднього вилучення від позивача.
На підтвердження вказаних обставин позивачем подано до суду:
-Копію рішення 6 сесії 7 скликання Вільхівської сільської ради №164 від 01.04.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 »;
-Копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність ОСОБА_2 (том 1 а.с.84-89);
-Копію висновку судової земельно-технічної експертизи №18-08/17 від 10.08.2017 року, яка була призначена та проведена по цивільній справі №301/2534/16-ц за позовом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 до Вільхівської сільради та ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення сільради, визнання недійсним свідоцтва про право власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (том 1 а.с.15-20).
Отже, земельна ділянка площею 0,069 га, яка оскаржуваним рішенням сільради №164 від 01.04.2016 року передавалася відповідачу ОСОБА_2 і право власності на яку просить скасувати позивач, має цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», а не «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».
У той час, як рішенням Вільхівської сільської ради №21 від 18.06.1993 року «Про затвердження рішення виконкому сільської ради на виділення земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво», як позивачу ОСОБА_1 , так і іншим громадянам, у тому числі, суміжним з позивачем землекористувачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виділялися земельні ділянки розміром по 0,15 га з цільовим призначенням «під індивідуальне житлове будівництво».
Цивільна справа №301/2534/16-ц розглядалася Іршавським райсудом за позовом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 до Вільхівської сільради та ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення сільради, визнання недійсним свідоцтва про право власності, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Постановою Верховного Суду від 31.07.2020 року по справі №301/2534/16-ц залишено без змін постанову Закарпатського апеляційного суду від 07 березня 2019 року, якою позов ОСОБА_1 задоволено:
-визнано протиправним та скасовано рішення 23 сесії 6 скликання Вільхівської сільради №527 від 23.12.2013 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_7 »;
-визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , серія та номер 21007108 від 26.04.2014 року, видане згідно рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 12701334, згідно якого право власності на видану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_7 ;
-зобов`язано ОСОБА_7 усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_1 на праві користування земельною ділянкою в с. Н.Болотне, шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі в межах даної земельної ділянки.
Копія вказаної постанови Верховного Суду позивачем до матеріалів справи не приєднана, однак, згідно позовної заяви, позивач просив дослідити в судовому засіданні матеріали цивільної справи №301/2534/16-ц.
Предметом позову була земельна ділянка, передана у власність відповідачу ОСОБА_7 (суміжному землекористувачу позивача), у тому числі, за рахунок виділеної ОСОБА_1 у користування земельної ділянки.
По справі №301/2534/16-ц судом було призначено земельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання:
1. Встановити розмір та фактичну площу земельної ділянки ОСОБА_1 , виділеної згідно рішення Вільхівської сільради від 18.06.1993 року;
2. На підставі яких документів володіють та користуються земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , чи відповідають межі їх земельних ділянок наявним документам;
3. Чи порушені раніше встановлені межі землекористування ОСОБА_1 , виділеної згідно рішення Вільхівської сільради від 18.06.1993 року земельної ділянки, з боку суміжних землекористувачів?
Для проведення експертизи по вказаній справі було надано проект землеустрою на земельну ділянку відповідача ОСОБА_13 та матеріали цивільної справи №301/2534/16-ц.
Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №18-08/17 від 10.08.2017 року у справі №301/2534/16-ц за позовом ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_1 до Вільхівської сільради та ОСОБА_7 :
1. Земельна ділянка ОСОБА_1 внаслідок часткового захвату з боку суміжних землекористувачів повністю зникла. Згідно мотивувальної частини експертизи, цими суміжними землекористувачами позивача є ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ;
2. ОСОБА_1 земельна ділянка передана у користування рішенням Вільхівської сільради від 18.06.1993 року. Суміжна земельна ділянка, яка була виділена у користування ОСОБА_15 площею 0,15 га, пізніше була продана відповідачу ОСОБА_13 (хоча експерту документів про це не надано). Згідно рішення 26 сесії 6 скликання Вільхівської сільради від 23.12.2013 року №527 затверджено проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки та таку передану у власність ОСОБА_7 . Згідно висновку експерта, вказану земельну ділянку передано ОСОБА_7 за рахунок земель запасу Вільхівської сільради. Фактичні розміри та площа земельної ділянки не відповідають параметрам цієї земельної ділянки, виділеної в 1993 році, а також параметрам, указаним в проекті землеустрою.
3. Земельна ділянка ОСОБА_1 , виділена згідно рішення Вільхівської сільради від 18.06.1993 року, зникла внаслідок часткового захвату з боку суміжних землекористувачів.
До висновку експерта №18-08/17 від 10.08.2017 року у справі №301/2534/16-ц приєднано Додаток №1 «Збірний кадастровий план спірних земельних ділянок по АДРЕСА_1 », на якому зображено поруч із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_16 земельну ділянку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 0,2119 га, із зазначенням розмірів по периметру вказаної земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і наявністю на ній межових знаків (а.с.19). Заміри земельної ділянки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наводяться експертом і в дослідницькій частині висновку експерта, не зважаючи на те, що земельна ділянка « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не була предметом розгляду в цивільній справі №301/2534/16-ц, власник або користувач суміжної з відповідачем ОСОБА_13 земельної ділянки площею 0,2119 га, який у висновку експерта вказаний як « ОСОБА_14 », не був ні стороною у вказаній справі, ні учасником справи з іншим статусом, а питання про земельну ділянку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не ставилися судом на вирішення експертизи.
Крім того, досліджені судом за клопотанням позивача (згідно резолютивної частини позовної заяви) матеріали цивільної справи №301/2534/16-ц взагалі не містять яких-небудь документів, що стосуються земельної ділянки особи, указаної в експертизі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », або відповідача по справі №301/252/21 ОСОБА_2 (ні проекту землеустрою про відведення земельної ділянки, ні рішень сільради про передачу вказаній особі земельної ділянки, ні документів, які б підтверджували право власності/користування земельною ділянкою саме ОСОБА_2 , ні документів, які б підтверджували, що вона є правонаступником ОСОБА_6 суміжного землекористувача ОСОБА_1 при виділенні йому землі під індивідуальне будівництво).
Таким чином, суд критично оцінює висновок судової земельно-технічної експертизи №18-08/17 від 10.08.2017 року у справі №301/2534/16-ц, що подана позивачем на підтвердження факту захоплення відповідачем ОСОБА_2 виділеної йому у 1993 році земельної ділянки, оскільки з даного висновку не зрозуміло, на підставі яких документів і на виконання якого завдання експертом досліджувалася земельна ділянка « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Згідно ст. 82 ч.4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Однак, стороною в цивільній справі №301/2534/16-ц відповідачка ОСОБА_2 не була, належні їй земельні ділянки не були предметом розгляду у вказаній справі, тому судове рішення по справі №301/2534/16-ц не має преюдиційного значення при вирішенні даної судової справи.
Клопотання про призначення по справі експертизи, на вирішення якої були б поставлені питання, які стосуються предмету доказування у даній справі, позивачем заявлено не було.
Хоча позивач і посилається на те, що земельну ділянку для будівництва відповідачка ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_6 , яка до відчуження землі була суміжним землекористувачем позивача, однак, належних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не подав.
Посилаючись на захоплення суміжним землевласником ОСОБА_2 (або раніше ОСОБА_6 ) земельної ділянки позивача площею 0,15 га, позивач не заперечував, що колишньому землекористувачу-суміжнику ОСОБА_6 (попереднику ОСОБА_2 ) також було виділено у 1993 році для будівництва 0,15 га землі, яка у 2013 році була відчужена відповідачеві ОСОБА_2 у розмірі 0,1375 га.
За таких обставин не підлягає задоволенню і позовна вимога про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у володінні та користуванні належною йому на праві користування земельною ділянкою в с. Нижнє Болотне шляхом демонтажу самовільно встановленої нею огорожі в межах цієї земельної ділянки, оскільки така вимога є не конкретизована та наявність порушень з боку саме відповідачки ОСОБА_2 не доведена належними і допустимими доказами.
Згідно ст. 263 ЦПК України про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог.
Враховуючи наведене, суд вважає у позові ОСОБА_1 до Зарічанської сільради, Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі через недоведеність позовних вимог.
Керуючись ст. 15, 16 ЦК України, ст. 12, 13, 79-81, 89, 263-265 ЦПК України,
р і ш и в :
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 24 січня 2023 року.
Головуюча: М. О. Пітерських