ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1422/23Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/4266/23 Категорія: 305010000 Скляренко В.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради;

особа, яка подала апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 ;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

29.06.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що у 2022 році відповідач повинен був виплатити позивачу, як учаснику бойових дій, разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 9670 грн., що передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Натомість відповідачем виплачено таку допомогу в розмірі 1491 грн., внаслідок чого позивач змушений був звертатись до адміністративного суду за захистом своїх прав. Позивач стверджує, що протиправними діями відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі і гідності, що призвело до поганого самопочуття та перебування у пригніченому настрою.

Просив стягнути з відповідача в якості компенсації моральної шкоди грошову суму в розмірі 87100 грн., що обчислена виходячи з розміру мінімальної заробітної плати для працездатних осіб (6700 грн.) за кожен місяць періоду, починаючи з червня 2022 року по червень 2023 року, тобто за 13 місяців.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 12 грн. 33 коп.

Рішення суду обґрунтоване тим, що з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин, характеру спричиненої йому моральної шкоди, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, визначений позивачем розмір моральної шкоди є непропорційним порівняно із характером спричинених моральних страждань, а тому з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди слід стягнути суму коштів в розмірі 1000 грн., що буде належним і достатнім засобом грошової компенсації такої шкоди.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2023 шляхом збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 з 1000 грн. до 5 000 гривень.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що на день винесення рішення суду допомога до 05 травня в сумі 9670,00 грн. не була виплачена. Дана допомога не виплачена також і на день звернення з апеляційною скаргою.

Стверджує, що судом першої інстанції не було взято до уваги характер завданої моральної шкоди та тривалість її, оскільки виплата станом на сьогодні здійснена не була. У зв`язку з чим можна говорити про триваючий характер завданої моральної шкоди, яка на сьогодні не припинилась.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги висновки зроблені Конституційним Судом України у рішенні від 24.04.2018 та не було враховано практику Європейського суду з прав людини.

Вказує, що йому була завдана моральна шкода, яка полягала у стражданні та принижені, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача.

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2023 року без змін.

В обгрунтування відзиву вказує, що позивачем не надано до суду доказів щодо заподіяння шкоди його здоров`ю, не надано підтверджень вимушених змін у його життєвих і робочих стосунках, зниження престижу його ділової репутації, інших негативних наслідків моральної шкоди.

Зазначає, що виплата разової грошової допомоги до 5 травня визначена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», механізм використання цих коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі та особливі трудові заслуги перед Батьківщиною» для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, встановлений Порядком використання у 2022 році коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 540 від 07.05.2022, що свідчить про те, що виплата грошової допомоги не належить до самоврядних повноважень органів місцевого самоврядування (в даному випадку департаменту), а є делегованими. Дана виплата є загальнодержавною пільгою і не може бути змінена відповідачем, тому нарахування і виплата останньої здійснювалась відповідачем у розмірах, встановлених Порядком та в межах доведених державою кошторисних призначень.

Вважає, що вина департаменту, як органу місцевого самоврядування, у виплаті разової грошової допомоги позивачу в розмірі меншому, ніж передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відсутня, а вимога ОСОБА_1 про стягнення з департаменту моральної шкоди є безпідставною.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій та є колишнім співробітником органів внутрішніх справ, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.08.2015.

Позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5-го травня 2022 року у розмірі 1491 грн.

07.06.2022 позивач разом з іншими заявниками звернувся із заявою (колективною) до відповідача, в якій просив нарахувати та виплатити невиплачену частину грошової допомоги до 5 травня у 2022 році у розмірі п`ять мінімальних пенсій за віком на спеціальні рахунки Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку для виплати такої допомоги заявникам, серед яких він, у сумі 9670 грн. (кожному).

Не отримавши відповіді позивач звернувся в суд з позовом.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 580/4260/22 визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язано нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум допомоги, у порядку встановленому ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Положеннями статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статей 3, 56 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у статті 1167 ЦК України, відповідно до положень якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі «Іванов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішенні порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним,особливо, якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Відповідно до положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Згідно із пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п. 52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та є колишнім співробітником органів внутрішніх справ, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 14.08.2015.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі №580/4260/22 визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язано нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплачених сум допомоги, у порядку встановленому ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що незаконною відмовою у нарахуванні щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2022 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, йому була завдана моральна шкода.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та в сукупності з наданими сторонами доказами, надав їм належну оцінку, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку, що протиправний характер дій та бездіяльності відповідачавстановлена рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 580/4260/22, а тому вказаний факт не підлягає доказуванню, враховуючи норми частини 4 статті 82 ЦПК України.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що зважаючи на очевидний характер протиправності дій та бездіяльності відповідача, характер порушення, особливості суспільно-політичних умов, в яких сталося порушення прав позивача, наявний безумовний факт душевних переживань у позивача, а отже і заподіяння йому моральної шкоди внаслідок порушення відповідачем його прав, а також права позивача на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю органів державної влади та їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, час та зусилля, необхідні для відновлення порушеного права, а також принципи розумності та справедливості та вірно дійшов висновку, що належним та достатнім засобом грошової компенсації моральної шкоди буде 1000,00 грн.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з наявними матеріалами справи та, на переконання колегії суддів, є вірними і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2023 року без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді