Справа № 576/2342/23
Провадження № 2/576/407/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря Опанасенко Т.В.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за поставлений товар, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Десналенд» (надалі також позивач або ТОВ «Десналенд») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі також відповідач), посилаючись на те, що відповідач з 06.02.2020 р. по 23.10.2021 р. працювала у ТОВ «Десналенд» на посаді менеджера зі збуту і в її обов`язки входили продаж продукції, пошук нових клієнтів, обслуговування замовлень від імені товариства. Маючи бажання розвивати роздрібну торгівлю продукцією компанії позивач через соцмережі, та торгові точки в інших регіонах відповідач купувала у компанії продукцію для подальшої реалізації. 06.07.2021 р. між позивачем та відповідачем було укладено дилерський договір надання прав на поширення товару № 06/07/21-1 з відстрочкою платежу до 20.10.2021 р. Строк дії вказаного договору до 31.12.2021 р. Згідно з умовами договору ТОВ «Десналенд» забезпечило поставку товару на умовах визначених цим договором та відвантажило на умовах самовивозу зі складу компанії на суму 116305,80 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не розрахувалась за поставлений їй товар, позивач припинило поставку продукції. 23.10.2021 р. відповідач звільнилась з займаної посади за угодою сторін. ТОВ «Десналенд» неодноразово, в усній формі, по телефону, зверталось до відповідача з вимогою оплатити кошти за поставлений товар, на що отримував постійну обіцянку, що з дня на день вона позабирає кошти зі своїх боржників і все оплатить. Відповідач повинна була платити отриманий товар до 20.10.2021 р. Станом на дату подання позову відповідачем борг у сумі 116305,80 грн. не погашено. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені ним судові витрати: 2684,00 грн. судового збору та 5000,00 грн. за надання правової допомоги.

Ухвалою судді від 23.08.2023 р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

05.09.2023 р. відповідач отримала цю ухвалу, проте відзиву на позов в установлений судом строк не подала.

Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне.

Так, судом встановлено, що 06.07.2021 р. між позивачем та відповідачем було укладено дилерський договір надання прав на поширення товару № 06/07/21-1 з відстрочкою платежу до 20.10.2021 р. Строк дії вказаного договору до 31.12.2021 р. (а.с. 6).

Довідкою, наданою ТОВ «Десналенд» № ДЕ00-000003 від 09.08.2023 р., стверджується, що ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Десналенд» з 06.02.2020 р. по 23.10.2021 р. на посаді менеджера зі збуту (а.с. 50).

Також, судом встановлено, що позивач у період з 16.07.2021 р. по 21.10.2021 р. передав, а відповідач без жодних зауважень та заперечень прийняла товар на загальну суму 116305,80 грн. з відстрочкою платежу до 20.10.2021 р. згідно із наступними видатковими накладними:

- 16.07.2021 р., видаткова накладна № 532, вартість поставленого товару 308,00 грн. (а.с. 8);

- 01.08.2021 р., видаткова накладна № 607, вартість поставленого товару 17064,00 грн. (а.с. 9);

- 06.08.2021 р., видаткова накладна № 600, вартість поставленого товару 5415,00 грн.; видаткова накладна № 583, вартість поставленого товару 18314,00,00 грн. (а.с. 10-11);

- 11.08.2021 р., видаткова накладна № 592, вартість поставленого товару 1056,00 (а.с. 12);

- 13.08.2021 р., видаткова накладна № 591, вартість поставленого товару 7854,00 грн.; видаткова накладна № 596, вартість поставленого товару 164 грн. (а.с. 13-14);

- 27.08.2021 р., видаткова накладна № 640, вартість поставленого товару 1083,00 грн.; видаткова накладна № 645, вартість поставленого товару 507,00 грн. (а.с. 15-16);

- 28.08.2021 р., видаткова накладна № 653, вартість поставленого товару 14973,00 грн.; видаткова накладна № 690, вартість поставленого товару 1262,00 грн. (а.с. 17-18);

- 31.08.2021 р., видаткова накладна № 657, вартість поставленого товару 4,20 грн.; видаткова накладна № 659, вартість поставленого товару 3821,00 грн. (а.с. 19-20);

- 01.09.2021 р., видаткова накладна № 740, вартість поставленого товару 220,00 грн. (а.с. 21);

- 03.09.2021 р., видаткова накладна № 679, вартість поставленого товару 395,00 грн. (а.с. 22);

- 06.09.2021 р., видаткова накладна № 675, вартість поставленого товару 6227,00 грн.; видаткова накладна № 683, вартість поставленого товару 1200,00 грн. (а.с. 23-24);

- 07.09.2021 р., видаткова накладна № 684, вартість поставленого товару 860,00 грн.; видаткова накладна № 681, вартість поставленого товару 1080,00 грн. (а.с. 25-26);

- 08.09.2021 р., видаткова накладна № 685, вартість поставленого товару 1353,00 грн.; видаткова накладна № 686, вартість поставленого товару 674,00 грн. (а.с. 27-28);

- 17.09.2021 р., видаткова накладна № 817, вартість поставленого товару 504,90 грн. (а.с. 29);

- 30.09.2021 р., видаткова накладна № 818, вартість поставленого товару 10299,00 грн.; видаткова накладна № 763, вартість поставленого товару 1724,00 грн.; видаткова накладна № 766, вартість поставленого товару 1519,00 грн.; видаткова накладна № 783, вартість поставленого товару 739,80 грн.; видаткова накладна № 797, вартість поставленого товару 655,00 грн.; видаткова накладна № 798, вартість поставленого товару 748,00 грн.; видаткова накладна № 800, вартість поставленого товару 330,00 грн. (а.с. 30-36);

- 01.10.2021 р., видаткова накладна № 788, вартість поставленого товару 35,00 грн. (а.с. 37);

- 06.10.2021 р., видаткова накладна № 758, вартість поставленого товару 1081,00 грн. (а.с. 38);

- 11.10.2021 р., видаткова накладна № 784, вартість поставленого товару 1217,00 грн.; видаткова накладна № 802, вартість поставленого товару 565,00 грн.; видаткова накладна № 806, вартість поставленого товару 285,00 грн.; (а.с. 39-41);

- 13.10.2021 р., видаткова накладна № 803, вартість поставленого товару 1445,00 грн.; видаткова накладна № 804, вартість поставленого товару 1605,00 грн. (а.с. 42-43);

- 16.10.2021 р., видаткова накладна № 807, вартість поставленого товару 2984,10 грн.; видаткова накладна № 846, вартість поставленого товару 1368,00 грн.; видаткова накладна № 848, вартість поставленого товару 1397,00 грн.; (а.с. 44-46);

- 20.10.2021 р., видаткова накладна № 810, вартість поставленого товару 1166,00 грн.; видаткова накладна № 811, вартість поставленого товару 1492,80 грн. (а.с. 47-48);

- 21.10.2021 р., видаткова накладна № 813, вартість поставленого товару 1311,00 грн. (а.с. 49).

Отже відповідач не виконала зобов`язання щодо оплати за отриманий від позивача товар на загальну суму 116305,80 грн.

Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, тому його права повинні бути захищені в судовому порядку та стягнуто з відповідача суму боргу за доставлений товар.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків зокрема є договори та інші правочини згідно до положень п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості - ч. 1 ст. 627 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частинами першою, другою ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до норм статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За положеннями статті 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Отже, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату.

За приписами статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

Відповідно до статті 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга статті 712 Цивільного кодексу України).

Надаючи оцінку умовам укладеного сторонами договору, суд встановив, що найменування конкретної партії товару, умови поставки (порядок відвантаження), строк поставки товару, його вартість та строк оплати погоджуються сторонами шляхом укладення додатків до договору, а факт передачі товару покупцю має підтверджуватися видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до частини 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом № 988 Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року, у п. 2.4 якого відтворено аналогічні до зміст у статті 9 Закону вимоги до обов`язкових реквізитів первинних документів.

Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем. Момент переходу права власності на Товар до покупця є момент підписання покупцем видаткової накладної, яка підтверджує факт передачі Товару.

З матеріалів справи вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняла товари за кількістю, якістю, номенклатурою та асортиментним переліком в повному обсязі, за погодженою загальною вартістю у розмірі 116305,80 грн. оплати його вартості, з відстрочкою платежу до 20.10.2021 р., що підтверджується видатковими накладними, які відповідають зазначеним вище вимогам законодавства щодо оформлення первинних документів, підписані уповноваженим представником позивача та відповідачем особисто.

Оскільки відповідач, в момент прийняття товару та підписання видаткових накладних, а також в подальшому, будь-яких заперечень щодо кількості, якості товару не заявляла, товар на суму 116305,80 грн. вважається прийнятим відповідачем, що свідчить про погодження сторонами істотних умов поставки (щодо товару, його кількості, якості, ціни, строку оплати). Відповідно до цього договору, позивач зобов`язався поставити товар, а відповідач, у свою чергу, прийняти його та оплатити у встановлені граничні строки.

Отже, за своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором поставки, в якому сторонами узгоджено термін виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати товару.

Відповідач з відзивом стосовно позовної заяви позивача до суду не зверталась та жодного належного доказу в спростування доводів позивача останньою не було надано, як і не спростовано те, що не вона не має заборгованості перед позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки, відповідач не здійснила оплату за отриманий товар в повному обсязі і в обумовлені строки, то вимоги позивача до відповідача в частині стягнення суми боргу в розмірі 116305,80 грн. є цілком обґрунтованими.

З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 2753 від 22.05.2023 року (а.с.1).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати у вищевказаному розмірі.

Позивач не подав жодного документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., а отже суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 207, 525, 526, 545, 625, 712 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", ст. ст. 2, 19, 85, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» (вул. Жужоми, буд. 27, м. Глухів, Шосткинський район, Сумська область, п.і. 41400, ) заборгованість за дилерським договором на надання прав на поширення товару № 06/07/21-1 від 06.07.2021 р. у розмірі 116305 (сто шістнадцять тисяч триста п`ять) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Десналенд» (вул. Жужоми, буд. 27, м. Глухів, Шосткинський район, Сумська область, п.і. 41400, ) витрати на сплату судового збору в сумі 2684,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Колодяжний