ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5603/22 Номер провадження 22-ц/814/2183/23Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави в складі судді Миронець О.К. від 22 вересня 2022 року, дата складення повного тексту рішення 26 вересня 2022 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З початку воєнних дій та постійних обстрілів м. Харкова позивач з сином були вимушені переїхати в більш безпечне місце та отримали статус внутрішньо переміщених осіб.

Про те, відповідач відмовляється надавати їй на утримання сина будь-яку матеріальну допомогу, мотивуючи це відсутністю в нього достатніх коштів.

Зважаючи на те, що вона разом з дитиною винаймає квартиру в іншому місті, працює на комунальному підприємстві та не в змозі самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, вважає, що батько дитини має можливість сплачувати аліменти, оскільки не має на утриманні інших осіб, є працездатною особою та має належний стан здоров`я.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, в розмірі 2750 грн., починаючи з 31.08.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Часткове задоволення вимог вмотивовано обґрунтованістю останніх. При цьому суд взяв до уваги визначений ЗУ «Про Держаний бюджет України» на 2022 рік прожитковий мінімум для дітей від 6 до 168 років в розмірі 2744 грн. та стягнув з відповідача 2750 грн.

Також суд взяв до уваги погодження відповідача з частковим задоволенням позову та його згоду сплачувати 1500 грн. аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти в сумі 1500 грн.

Вважає, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки після їх сплати в нього залишається 516 грн. для власного життя, що є недостатнім для проживання, харчування, сплати комунальних послуг, враховуючи, що на ньому лежить тягар по сплаті спільного з позивачем кредиту, оформленого в інтересах сім`ї.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2015 року та є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку з введенням в країні воєнного стану та постійними обстрілами м. Харкова, ОСОБА_2 разом із сином були вимушені переїхати до іншого місця проживання та отримали статус внутрішньо переміщених осіб з 10.05.2022, таким чином з травня по даний час фактично проживають в м. Києві, про що свідчать довідки №3004- та №3004-.

Оскільки дитина перебуває на повному утриманні матері, а відповідач не бажає самостійно надавати матеріальну допомогу на його утримання, ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 180-182 СК України звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку щодо наявності достатніх правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного з позивачем малолітнього сина, в розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом на дитину відповідного віку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частини 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами, що позивач разом із сином є внутрішньо переміщеними особами та проживають в м. Києві з травня 2022 р. і по даний час, де вимушені знімати тимчасове житло та відповідно здійснювати його оплату.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач - батько дитини проживає в м. Харкові, забезпечений житлом, має у власному розпорядженні транспортний засіб, здоровий, працездатний, інші особи не перебувають на його утриманні.

Згідно наданої відповідачем довідки від 08.09.2022 р., останній працевлаштований з 7 вересня 2022 р. в ТОВ «ТД Ресурс» на посаду торгівельного представника.

Будь-яких доказів неможливості здійснювати виплату аліментів на утримання сина, відповідачем надано не було.

Заперечуючи заявлені вимоги, батько дитини ОСОБА_1 наполягав на можливості виплачувати аліменти в розмірі 1500 грн., вважаючи, що визначений позивачем розмір 3000 грн. є завищеним, виходячи з розміру його доходу у вигляді заробітної плати, яка пропорційно до відпрацьованого часу становить 3260 грн.

Вірно встановивши обставини по справі та прийнявши до уваги встановлений ЗУ «Про Державний бюджет» на 2022 рік розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розмірі 2744 грн., місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення аліментів, розмір яких визначив згідно до прожиткового мінімуму, що сприятиме захисту інтересів малолітньої дитини, яка повністю знаходиться на утриманні матері.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказаних висновків суду та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували обставини, встановлені судом першої інстанції.

Посилання апелянта на неможливість сплачувати визначений судом розмір аліментів колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідач є здоровою особою працездатного віку, не обтяжений іншим утриманцями, має щомісячний дохід.

Наявність власного житла у відповідача не потребує понесення ним додаткових витрат на житло, на відміну від дружини разом із сином, які вимушені знімати житло у м. Києві, а також забезпечувати сину навчальний процес, його дозвілля та харчування.

При цьому, не може бути прийнято до уваги твердження апелянта про те, що після сплати аліментів в нього залишиться на власні потреби лише 516 грн., виходячи з розміру заробітної плати, вказаної в довідці з ТОВ «ТД Ресурс».

Оцінюючи вказаний доказ, колегія суддів звертає увагу на те, що сама довідка видана 8 вересня 2022 р. та містить вказівку про працевлаштування відповідача з 7 вересня 2022 р., тобто на час її видачі останній працював у товаристві лише один день.

Крім того, таке працевлаштування відбулось вже після подачі позову про стягнення аліментів та відкриття провадження по справі.

Вказівка про те, що ОСОБА_1 працює на умовах чотирьох годинного робочого дня та відповідно отримує пропорційно до відпрацьованого часу заробітну плату в розмірі 3260 грн., само по собі не може беззаперечно доводити факт існування відповідача на 516 грн. в місяць після відрахування аліментів, а відтак до уваги колегією суддів не приймається.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 січня 2023 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.