20.09.2023 Єдиний унікальний № 371/739/22 провадження № 2/371/153/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/739/22

Провадження № 2/371/153/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Сідор В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав заяву позичальника № К2Н0RX23240936 від 14 липня 2006 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 3255,73 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості.

Підписуючи заяву позичальника відповідач підтвердив свою згоду на те, що така заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складають кредитний договір.

Відповідач зобов?язався здійснювати погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших витрат, визначених договором.

В порушення зобов`язань за договором, відповідач своєчасно не надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Загальний розмір заборгованості, станом на 11 серпня 2022 року, становить 107587,56 грн, з яких 3055,74 грн - заборгованість за кредитом, 48431,95 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 325,08 грн заборгованість по комісії за користування кредитом, 55474,79 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов?язань за договором.

Керуючись правом не вимагати від боржника повної суми заборгованості, просив стягнути з відповідача 3055,74 грн заборгованості за кредитом, 48431,95 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, 625,08 грн заборгованості по комісії за користування кредитом, 133,70 грн пені за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором.

Всього просив стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 52246,47 грн та судові витрати у розмірі 2481 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 27 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з пунктом 2 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

27 вересня 2022 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання.

04 жовтня 2022 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу.

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку.

Заяв із запереченнями проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Аргументи учасників справи

Відповідач відзиву на позов не подав.

Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи

14 липня 2006 року відповідач ОСОБА_1 заповнив анкету позичальника та заяву позичальника № К2Н0RX23240936 від 14 липня 2006 року, згідно з якою отримав у кредит грошові кошти (том 1, а.с. 8, 8 зв.)

В анкеті позичальника та заяві позичальника відповідач зазначив персональні дані, підтвердив бажання отримати послуги банківські послуги з надання кредиту, також підтвердив, що погоджується з тим, що дана заява позичальника разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складають кредитно-заставний договір, умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір надання банківських послуг.

За умовами заяви позичальника відповідачу надано кредит у розмірі 3255,73 грн на строк 12 місяців до 16 липня 2007 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 52,09 та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 295,98 грн.

Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 06 до 10 числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 341,61 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов. Згідно пункту 4.2. Умов, при порушенні позичальником зобов?язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 10% в місяць, розрахованих від суми зашишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Надані представником позивача «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», містять загальні умови надання банківських послуг у виді кредиту в АТ КБ «ПриватБанк», в тому числі умов кредитування (том 1, а.с. 9-12).

Відомості про затвердження уповноваженим органом банку редакції «Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», копію яких додано представником позивача до позовної заяви вказаних, а також дату актуальності наданих Умов відсутні.

З даних виписки про рух коштів за рахунком ОСОБА_1 , сформованої банком за період з 14 липня 2006 року до 02 вересня 2022 року, вбачається, що нарахована банком заборгованість складається з використаних відповідачем кредитних коштів, а також нарахованих поточних та прострочених відсотків за користування кредитом та пені (том 1 а.с. 32- 250, том 2 а.с. 1 - 132).

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що залишок поточної заборгованості станом на 11 серпня 2022 року за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 3055,74 грн, залишок заборгованості за простроченими відсотками становить 48431,95 грн, заборгованість за простроченою комісією становить 625,08 грн, заборгованість по пені становить 55474,79 грн. Заборгованість, визначена в розрахунку до стягнення становить 5246,47 грн та скаладається з заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) у розмірі 3055,74 грн, загального залишку заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 48431,95 грн, заборгованості за простроченою комісією у розмірі 625,08 грн, загальної суми нарахованої пені у розмірі 133,70 грн (том 1, а.с. 6-7).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі частини першої статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Факт виявлення бажання відповідача на отримання кредиту у розмірі 3255,74 грн, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також строк кредитування були викладені у підписаній відповідачем заяві позичальника.

Відповідач користувався наданими банком коштами, про що свідчить рух коштів по картковому рахунку, згідно з наданою випискою банку. Вказані обставини ним не спростовані.

Таким чином суд дійшов висновку, що між сторонами в письмовій формі погоджені розмір кредиту, порядок його надання та погашення, розмір та порядок сплати процентів за його користування, а також строк кредитування.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов?язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідач обізнаний про наявність заборгованості за кредитом та її розмір, відомостей про її погашення та жодних заперечень щодо позову суду не надав, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3055,74 грн, що визначений у розрахунку заборгованості, є обґрунтованими.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту в розмірі, стягнути заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 48431,95 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вказаних вимог суд виходить з наступного.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 28 листопада 2018 року у справі № 713/1245/17, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до умов, погоджених у заяві позичальника, сторони встановили термін кредитування до 16 липня 2007 року. Кредитні кошти відповідачем після спливу терміну кредитування не використовувалися.

Таким чином строк кредитування сплив 16 липня 2007 року. З урахуванням умов кредитування, згідно даних розрахунку заборгованості, наданої представником позивача, станом на 17 липня 2007 року, відповідач мав заборгованість за поточними та простроченими відсотками у розмірі 2042,27 грн. Зазначена сума заборгованості за відсотками підлягає стягненню з відповідача. Нарахування банком відсотків після вказаного строку є безпідставним.

Вимог про стягнення відсотків за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов?язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред?явив.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог банку про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором у розмірі 133,70 грн та заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 625,08 грн, суд дійшов наступних висновків.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, станом на 11 серпня 2022 року, та виписки про рух коштів, посилався на «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», копія яких додана до позовної заяви.

Проте, позивачем не надано доказів, які б підтвердили ті обставини, що надані «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» є додатком до підписаної відповідачем анкети-заяви про надання кредиту.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника від 14 липня 2006 року, а також те, що вказані документи, на момент отримання кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії, неустойки (зокрема, пені), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Зазначення в заяві позичальника про ознайомлення відповідача з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на яку посилається банк.

За таких обставин, без надання доказів, що підтверджують конкретні запропоновані відповідачу «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», надані банком «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

До вказаних правовідносин суд не може застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» не містять ознак публічного договору.

Крім того, дані про дату, на яку були актуальними надані представником позивача Умови, у матеріалах справи відсутні, суду могла бути надана редакція Умов, що є найбільш сприятливою для задоволення позову.

Зазначення в заяві позичальника про згоду ОСОБА_1 на те, що заява така заява, разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складають кредитний договір, не свідчить про укладення договору кредитування та дотримання його форми, оскільки в заяві позичальника не відбулася фіксація волі сторін договору кредитування та його змісту щодо сплати комісії та пені.

Заява позичальника, підписана відповідачем, не містить умов договору щодо розміру, порядку нарахування та погашення штрафних санкцій та комісії, що свідчили б про фіксацію волі сторін договору кредитування.

Сама по собі підписана заява позичальника, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують погодження сторонами розміру, порядку нарахування та сплати комісії та пені, не може бути підставою для стягнення комісії та пені за невиконання кредитного договору.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором у розмірі 133,70 грн та заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 625,08 грн.

Висновки за результатами розгляду

Під час з?ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов?язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обґрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленого відповідача та обґрунтувати відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3055,74 грн, та відсотків в межах терміну кредитування у розмірі 2042,27 грн ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними.

Вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими після закінчення терміну кредитування, а також заборгованості по комісії у розмірі 625,08 грн та пені у розмірі 133,70 грн є необгрунтованими.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Відповідно до правил частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 242,09 грн (3055,74+2042,27 =5098,01 х 2481/ 52246,47).

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 274, 279-282, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором з урахуванням заборгованості за відсотками в розмірі 5098 гривень 01 копійка, а також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 242 гривні 09 копійок, всього 5340 (п?ять тисяч триста сорок) гривень 01 копійка.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими після закінчення терміну кредитування, а також заборгованості по комісії у розмірі 625 гривень 08 копійок та пені у розмірі 133 гривні 70 копійок відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , р/р НОМЕР_1 , МФО 305299, місцезнаходження: будинок під номером 1Д, вулиця Грушевського, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук