КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 88-ц/824/6/2023
У Х В А Л А

Іменем України

11 січня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду, прийнятої у складі судді-доповідача Кашперської Т.Ц., суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А. в м. Київ 09 грудня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила стягнути з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу - різницю в заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в розмірі 340092,19 грн., оскільки рішення суду підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі, але на момент звернення з даною заявою в цій частині виконано не було.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 87830 грн., в іншій частині вимог відмовлено.

На вказану ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року відповідачем КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва подано апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року апеляційну скаргу КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва задоволено, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року змінено в частині кількості робочих днів з 481 на 44, та як наслідок зменшено стягнення різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду з 87830 грн. на 8034,40 грн., в іншій частині ухвалу залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року частково задоволено, постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року скасовано за нововиявленими обставинами та прийнято нову постанову. Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва задоволено частково. Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року змінено в частині суми середнього заробітку, стягнутого із Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 , зменшивши її із 87830 грн. до 79065,80 грн. В іншій частині ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року залишено без змін.

12 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Київського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови від 09 грудня 2020 року, в якій просила змінити постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року в частині розрахунку суми стягнення зарплати вимушеного простою в зв`язку з затримкою виконання судового рішення, а саме за період з 04 квітня 2018 року по 02 березня 2020 року стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в розмірі 110304,83 грн.

Заяву мотивувала тим, що 07 вересня 2022 року постановою Київського апеляційного суду було залишено без змін ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року, якою було зобов`язано відповідача сплатити на її користь середній заробіток в зв`язку з затримкою відповідачем виконання рішення суду щодо поновлення її на посаді. На її зарплатну картку ще 19 липня 2022 року боржником було перераховано 31589,80 грн. за виконавчим листом на виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року. 10 червня 2022 року боржником було зараховано на її зарплатну картку грошові кошти в розмірі 20633,80 грн. за виконавчим листом згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року щодо стягнення середнього заробітку в зв`язку з затримкою виконання рішення суду від 04 квітня 2018 року про поновлення її на посаді. Але до Пенсійного Фонду України КНП КДЦ Деснянського району м. Києва подало за період січень - липень 2022 року інформацію про нібито виплату ОСОБА_1 виключно зарплати у червні 2022 року в розмірі 25632,05 грн. і те, що вона працювала протягом виключно 30 днів. Станом на сьогодні за термін з жовтня 2020 року по грудень 2021 року до ПФУ відповідач подав інформацію про нібито виплату ОСОБА_1 виключно зарплати в травні 2021 року в розмірі 11795,27 грн. за 31 робочий день. При цьому роздруківка банківської картки рахунку ОСОБА_1 , постанова Київського апеляційного суду від 19 травня 2022 року та ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року свідчать про фактичну виплату відповідачем зарплати протягом жовтня 2020 року - червня 2022 року в розмірі 80160,40 грн., а не 37427,32 грн., як заявив до ПФУ відповідач. Вказувала, що єдиною причиною подання відповідачем до ПФУ такої інформації є те, що мінімум з жовтня 2020 року лікарі бюджетного прийому стоматологічного відділення філії 3 КНП КДЦ Деснянського району м. Києва отримували зарплату в розмірі 11795,27 грн., маючи 30 % надбавку за вислугу років, а з 01 січня 2022 року зарплата даного лікаря становила 25632,05 грн. Саме тому відповідач протягом розгляду справи № 754/14783/17 не виконував ухвали суду щодо витребування доказів та не надавав відомості, в тому числі, розрахункових листів ОСОБА_1 заробітної плати.

02 серпня 2022 року на сайті ПФУ вона випадково дізналася про направлення в особистий кабінет 14 липня 2022 року відповіді, яка свідчить, що КНП КДЦ Деснянського району м. Києва нараховувало їй заробітну плату меншу, ніж мінімальна заробітна плата, та подавало відомості до ПФУ у яких вказувало значно більшу заробітну плату, нібито сплачену ОСОБА_1 , ніж фактично було перераховано на її заробітну картку, та відомостями, які відповідач подавав до податкової інспекції Деснянського району м. Києва.

Відтак, відповідач свідомо приховував відомості щодо зарплати ОСОБА_1 протягом 2016 - 2022 років, і відомості, які він подавав до пенсійного фонду, свідчать про систематичне нарахування на її користь більшої зарплати, ніж було вирішено судами, але фактично ОСОБА_1 вказані суми не сплачені.

До заяви про перегляд постанови за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 надала: скріншоти з сайту Пенсійного фонду України щодо наданих КНП КДЦ Деснянського району м. Києва відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату, зокрема в червні 2022 року виплачено 25632,05 грн., указуючи страховий стаж 1 місяць, в травні 2021 року - 11795,27 грн., указуючи страховий стаж 1 місяць, за 2020 рік - 41992,50 грн., указуючи страховий стаж 8 місяців 21 день, за 2019 рік - 51477,14 грн., указуючи страховий стаж 11 місяців 22 дні, за 2018 рік - 55400,44 грн., указуючи страховий стаж 1 рік, за 2017 рік - 51697,32 грн., указуючи страховий стаж 10 місяців, за 2016 рік - 50793,77 грн., указуючи страховий стаж 1 рік, за 2015 рік - 43209,15 грн., указуючи страховий стаж 1 рік.;

копію листа Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України від 14 липня 2022 року, згідно якого виявлено, що стосовно перевірки правильності нарахування щодо заявника єдиного внеску страхувальником у звітних відомостях за період вимушеного прогулу рекомендовано звернутися до Державної податкової служби України; за лютий, квітень та червень 2019 року, за лютий та вересень 2020 року розмір заробітної плати, нарахованої ОСОБА_1 страхувальником КНП КДЦ Деснянського району м. Києва є меншим, ніж мінімальна заробітна плата, відповідно страховий стаж розраховано пропорційно до сплачених страхових внесків; у звітних відомостях за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року та з червня 2021 року по березень 2022 року зазначеним страхувальником нарахування заробітної плати щодо ОСОБА_1 не здійснювалося;

скріншоти сайту Київського апеляційного суду щодо хронології розгляду справи № 754/14783/17 за апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції від 04 липня 2022 року про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення в порядку ст. 236 КЗпП України;

копії виписок по картковому рахунку ОСОБА_1 , згідно якої зокрема 10 червня 2022 року зараховано 20633,80 грн. з призначенням «стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно виконавчого листа від 08 червня 2022 року», 19 липня 2022 року зараховано 31589,80 грн. з призначенням «стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу згідно виконавчого листа від 15 липня 2022 року»;

скріншоти з сайту Пенсійного фонду України щодо наданих КНП КДЦ Деснянського району м. Києва відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 з 2004 року по червень 2022 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши заяву ОСОБА_1 та матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами, виходячи з наступного.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 423 - 429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами або виключними обставинами.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне для справи значення, існували на момент ухвалення рішення, але не були і не могли бути відомі ані заявнику, ані суду на час розгляду такої справи, який виконав усі вимоги закону зі збирання доказів і встановлення об`єктивної істини, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявлені обставини необхідно відрізняти від нових обставин та нових доказів. Головною відмінністю нововиявлених обставин від нових обставин є момент їх виникнення. Так, нові обставини - це обставини, які виникли вже після ухвалення рішення суду та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відмінність нововиявлених обставин від нових доказів полягає в тому, що нові докази - це відомості про обставини справи, які досліджувалися судом, проте ці докази з тих чи інших причин не були надані суду під час розгляду справи.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Як встановлено судом, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі № 754/14783/17 частково задоволено позов ОСОБА_1 до КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дій, визнання незаконними та скасування наказів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі. Визнано незаконним та скасовано наказ № 222 від 07 листопада 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря стоматолога-терапевта філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-терапевта філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18990,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн., в решті позову відмовлено. В частині поновлення ОСОБА_1 на роботі рішення суду підлягало негайному виконанню (а. с. 70 - 102 т. 2).

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року було змінено в частині назви відділення, у якому поновлено позивача та зменшено розмір моральної шкоди до 10000 грн. (а. с. 66 - 77, 189 - 191 т. 3).

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила стягнути з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу - різницю в заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в розмірі 340092,19 грн., оскільки воно підлягало негайному виконанню в частині поновлення на роботі, але на момент звернення з даною заявою в цій частині виконано не було (а. с. 1 - 8 т. 6).

Під час розгляду даної заяви ОСОБА_1 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року встановлено, що питання виконання даного судового рішення було предметом судового розгляду в межах цивільної справи № 754/4508/18 і постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року встановлено наступне:

1) Деснянським районним судом м. Києва 19 червня 2018 року видано виконавчий лист № 754/14783/17, зокрема, про поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва.

2) Державним виконавцем 21 червня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56645395 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 754/14783/17.

3) Під час виконавчого провадження державним виконавцем 25 червня 2018 року складено акт, відповідно до якого КНП «Консультативно-діагностичний центр» надало завірену належним чином копію наказу від 07 червня 2018 року № 123 про поновлення на роботі ОСОБА_1 . Примірник наказу про поновлення на роботі ОСОБА_1 від 07 червня 2018 року № 123 відправлено поштою на адресу останньої.

4) Відповідно до наказу КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва від 07 червня 2018 року № 123 ОСОБА_1 поновлено на посаді лікаря стоматолога-терапевта філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва з 07 листопада 2017 року. Визначено робоче місце лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, яке розташоване у стоматологічному кабінеті № 417 на вул. Матеюка 3, у м. Києві.

5) У наказі КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва від 07 червня 2018 року № 123 зазначено, що у разі відсутності ОСОБА_1 з 08 червня 2018 року на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин - скласти акт про відсутність працівника на роботі у встановленому чинним законодавством порядку по кожному випадку відсутності.

6) Наказом КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва від 12 червня 2018 року № 124 ОСОБА_1 звільнено з роботи з посади лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва у зв`язку з відсутністю на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, що підтверджується складеними актами відсутності від 07 червня 2018 року, від 08 червня 2018 року, від 11 червня 2018 року.

7) Державним виконавцем 09 липня 2018 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, відкритого по справі № 754/14783/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва.

8) Постановою Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у справі № 754/9059/16-ц скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 54600593. Апеляційний суд м. Києва відмовив у задоволенні вищезазначеної скарги з тих підстав, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва у якості заінтересованої особи, як учасника виконавчого провадження, припустився порушень його прав та інтересів, що призвело до ухвалення судового рішення з порушенням процесуального права.

9) Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2018 року у справі № 754/14783/17, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Черухи О.М. по виконавчому провадженню № 56645395 при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 09 липня 2018 року та скасовано вказану постанову.

10) Під час розгляду справи № 754/14783/17 судом встановлено, що фактичного допущення ОСОБА_1 до роботи не відбулось. Також боржником не було виконано вимоги п. 2.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 5 про ознайомлення ОСОБА_1 під розписку в особистій картці із записом.

11) Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 від 10 лютого 1997 року станом на 11 червня 2018 року останній запис, що міститься в трудовій книжці - «12 лютого 2018 року розпочато виплату допомоги по безробіттю, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України, Деснянський районних суд м. Києва у вищезазначеній ухвалі від 02 березня 2020 року виходив із того, що відповідачем КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва не було виконано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року, і оскільки зазначеним рішенням визначено середньоденний заробіток позивача ОСОБА_1 в розмірі 182,60 грн., а затримка виконання рішення становить 481 робочий день, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 87830,60 грн. (481 робочий день х 182,60 грн.).

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідач КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просив змінити ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року в частині розміру стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання постановленого по суті спору рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року у справі № 754/14783/17 в розмірі 8034,40 грн., в іншій частині ухвалу залишити без змін.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому вказувалось, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами в частині подання завідомо сфальсифікованої апеляційної скарги з приховуванням фактів, встановлених постановою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року, а тому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Переглядаючи за нововиявленими обставинами постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року за заявою ОСОБА_1 , перевіривши за наведених нововиявлених обставин законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, апеляційний суд в постанові від 09 грудня 2020 року дійшов висновку, що заява про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року та апеляційна скарга підлягали частковому задоволенню.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд врахував, що питання виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі № 754/14783/17 було предметом розгляду судів, зокрема постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року встановлено, що доказів фактичного допущення ОСОБА_1 до робочого місця, що є обов`язковим для виконання рішення про поновлення на посаді незаконно звільненого працівника, виконавче провадження не містить.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції, не спростованими доводами апеляційної скарги, що оскільки КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва не виконано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в справі № 754/14783/17, яке в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягало негайному виконанню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

При цьому розмір середньоденної заробітної плати позивача було визначено рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в сумі 182,60 грн., і саме цей розмір правомірно використано судом першої інстанції в ухвалі від 02 березня 2020 року при обчисленні середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Спростовуючи висновки суду першої інстанції в частині кількості днів, впродовж яких рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року залишалося невиконаним, відповідач посилався на те, що рішення про поновлення на роботі було ним фактично виконано виданням наказу від 07 червня 2018 року № 123 про поновлення ОСОБА_1 та внесенням відповідного запису до трудової книжки, із посиланням на правомірність дій державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, встановлену постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року, та чинність наказу від 07 червня 2018 року № 123 і запису до трудової книжки, які ніким не оспорювалися.

З урахуванням обставин, встановлених постановою Верховного Суду від 19 серпня 2020 року в справі 754/14783/17, якою скасовано постанову Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року, та викладених у постанові касаційного суду мотивів щодо належного виконання судового рішення про поновлення на роботі, апеляційний суд відхилив наведені доводи апеляційної скарги як необґрунтовані.

Разом із тим, перевіряючи правильність розрахунку середнього заробітку, зробленого судом першої інстанції, апеляційним судом було встановлено, що кількість робочих днів, судом визначено як базу розрахунку невірно.

Так, термін із 04 квітня 2018 року по 02 березня 2020 року (час винесення ухвали Деснянського районного суду м. Києва) включає 477 робочих днів, а не 481, як помилково вважав суд першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд в постанові від 09 грудня 2020 року врахував, що на виконання постанови Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року, яка переглядається за нововиявленими обставинами, відповідачем на користь позивача було сплачено 8034,40 грн., про що свідчить копія платіжного доручення № 2 від 23 червня 2020 року (а. с. 206 том 11), та дійшов висновку, що розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в розмірі 87100,20 грн. має бути зменшений на вже сплачену суму за цей період в розмірі 8034,40 грн. і складає 79065,80 грн.

У контексті принципу правової визначеності судове рішення, що набуло чинності, має бути остаточним і може бути переглянуто лише у виняткових випадках з підстав об`єктивного, а не суб`єктивного характеру і у порядку, визначеному процесуальним законом. Особливо слід підкреслити, що жодна зі сторін не може вимагати перегляду остаточного судового акта тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. Так, у справі Науменко проти України ЄСПЛ прямо посилається на принцип правової визначеності щодо остаточності судового рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи у контексті того, що жодна сторона не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Відхилення від цього принципу можливе тільки тоді, коли воно спричинено незалежними і непереборними обставинами.

При вирішенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови за нововиявленими обставинами апеляційний суд виходить із того, що постанова Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року приймалася за апеляційною скаргою КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, яким в апеляційній скарзі не оскаржувався розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , на підставі якого виконано розрахунок середнього заробітку за час прострочення виконання рішення про поновлення на посаді, і що самою ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року не подавалось.

Апеляційний суд також враховує, що розмір середньоденної заробітної плати 182,60 грн. визначено в ухвалі Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року, яке в даному випадку не є предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, наведені ОСОБА_1 у даній заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами обставини не є нововиявленими, зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин та не є нововиявленими.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 423-429 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 12 січня 2023 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.