КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 363/4253/20
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Степанюк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Нагалки Ярослава Ярославовича на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року (суддя Баличева М.Б.) про призначення судової експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,

встановив:

у листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 225 198,25грн.

Мотивуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на укладення 30 грудня 2019 року усного договору позики з відповідачем, за яким останній отримав 230 198грн 25коп., які зобов`язався повернути до 31 січня 2020 року, у підтвердження чого написав розписку у присутності свідків.

Позивач зазначав, що відповідач повернув 13 січня 2020 року 5 000грн, а інші грошові кошти не повернув, у зв`язку із чим виникла заборгованість.

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним договору позики, укладеного 30 грудня 2019 року між ним та ОСОБА_1 .

Мотивуючи зустрічну позовну заяву, відповідач посилався на те, що грошових коштів від позивача не отримував, а розписка про отримання грошових коштів ним була написана під впливом погроз та застосування економічного, фінансового тиску з боку позивача.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17 лютого 2021 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду із первісним позовом.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 2 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, визнано явку сторін у судове засідання обов`язковою.

3 листопада 2021 року ОСОБА_2 подав до суду клопотання про призначення комплексної психолого-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що жодних коштів він не отримував та договору позики не укладав, оскільки ОСОБА_1 шляхом вчинення неправомірних дій (примусу) до нього змусив його під впливом погроз

та застосування економічного, психологічного, фінансового тиску написати розписку про нібито отримання від нього коштів у борг, а отже для повного та всебічного розгляду справи необхідно призначити по справі експертизу.

Також відповідач зазначив, що перед закриттям підготовчого засідання, відповідаючи на репліку його представника - адвоката Шевченка М.М. щодо неможливості переходу до розгляду справи по суті, оскільки по справі зібрані не всі докази, що є предметом доказування та які в подальшому можуть лягти в основу клопотання про призначення судової експертизи, суд зазначив, що це не є перешкодою для переходу до розгляду справи по суті, оскільки суд за наявності обґрунтованих підстав, може повернутися до питання про призначення судової експертизи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року клопотання представника відповідача - адвоката Старовойтової Д.А. задоволено та призначено у справі комплексну судову психолого-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання:

- чи перебував ОСОБА_2 під час виконання рукописного тексту та підписання розписки від 30 грудня 2019 року в емоційному стані (сильний страх, пригніченість, розгубленість, відчай, емоційний стрес, тощо), що суттєво вплинув на його свідомість і поведінку та волевиявлення?

- в якому емоційному стані був ОСОБА_2 під час написання розписки від 30 грудня 2019 року?

- чи виконано рукописний текст від імені ОСОБА_2 у розписці від 30 грудня 2019 року під впливом збиваючих факторів (природних, штучних, сильного душевного хвилювання, психологічного тиску)?

- чи перебував ОСОБА_2 під час виконання рукописного тексту та підпису розписки від 30 грудня 2019 році у незвичайному психологічному стані?

- чи здатний був ОСОБА_2 з урахуванням визначених обставин повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його своїми діями під час виконання рукописного тексту та підписання розписки від 30 грудня 2019 року?

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Нагалка Я.Я. просить ухвалу суду скасувати та направити справу до Вишгородського районного суду Київської області для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 подав клопотання про призначення експертизи 3 листопада 2021 року, тобто після закриття підготовчого провадження, при цьому не заявив відповідне клопотання під час підготовчого судового засідання, а тому втратив таку можливість під час судового розгляду справи.

Також представник позивача стверджує, що у підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив не закривати підготовче судове засідання у зв`язку з тим, що зібрані не всі докази, які є предметом доказування та які можуть лягти в основу клопотання про призначення судової експертизи, однак жодні докази після подання відзиву та зустрічної позовної заяви стороною ОСОБА_2 до суду не надавались, а тому можна констатувати, що жодних перешкод для заявлення клопотання про призначення експертизи під час підготовчого судового засідання не було.

Крім того представник позивача посилається на те, що ОСОБА_2 у поданому ним клопотанні не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того факту, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір позики вчинено внаслідок застосування погроз, а також будь-якого економічного, психологічного та фінансового тиску, а тому заявлення ОСОБА_2 даного клопотання є нічим іншим, як небажанням повертати грошові кошти, отримані в борг, та спрямоване виключно на затягування розгляду справи.

Також представник ОСОБА_1 ставить під сумнів доцільність призначення саме такого різновиду експертизи, оскільки ОСОБА_2 у його клопотанні не було наведено жодних обставин написання ним спірної розписки, а лише зазначено, що розписка від 30 грудня 2019 року була написана під економічним, психологічним та фінансовим тиском ОСОБА_1 , при цьому сам факт складання такої розписки не оспорюється.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Старовойтова Д.А. просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, посилаючись на її необґрунтованість.

Представник відповідача зазначає, що основним завдання психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи емоційних реакцій та станів, оскільки жоден інший доказ у справі не може відобразити стан, у якому знаходився ОСОБА_2 безпосередньо до складення розписки від 30 грудня 2019 року та у момент її складання.

Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_2 дійсно не заперечує факту написання та підписання розписки, проте посилається на наявність окремих факторів, які негативно впливали на його психологічний стан, що безпосередньо відобразилось у рукописному тексті та може бути підтверджено відповідним експертним дослідженням.

Також представник відповідача, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 6 жовтня 2021 року у справі № 160/10494/19, зазначає, що суд повинен проаналізувати ймовірні наслідки призначення експертизи, з урахуванням спірних правовідносин, підстав позову і змісту позовної заяви у контексті захисту прав позивача саме у обраний ним спосіб, а оскільки призначення експертизи у даній справі матиме наслідком отримання основного доказу в обґрунтування вимог, заявлених ОСОБА_2 у зустрічному позові, зважаючи на характер таких вимог та специфіку у доказуванні у такій категорії справ, вважає що суд першої інстанції, задовольнивши клопотання про призначення експертизи, дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для призначення експертизи.

Крім цього представник відповідача вважає доводи апелянта, стосовно заявлення клопотання про призначення експертизи виключно з метою затягування розгляду справи, необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 скористався процесуальною можливістю, яка прямо передбачена ЦПК України та буде сприяти повному та всебічному дослідженню та аналізу всіх обставин справи та дійсних намірів ОСОБА_2 при написанні спірної розписки.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Старовойтова Д.А., будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с. 197-198, 211 т.2), у судове засідання двічі не з`явились, адвокат Старовойтова Д.А. двічі подавала до апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи, причини неявки представника відповідача у судове засідання 11 жовтня 2023 року визнанні колегією суддів неповажними, причини неявки відповідача ОСОБА_2 суду не повідомлені, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Нагалки Я.Я., який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2019 року ОСОБА_2 написав розписку, що взяв в борг у ОСОБА_1 230 198,25грн, які зобов`язався повернути до

31 січня 2020 року.

ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві не заперечував написання розписки, однак посилався на те, що вона написана під впливом погроз та застосування економічного, психологічного, фінансового тиску з боку ОСОБА_1 .

Призначаючи комплексну судову психолого-почеркознавчу експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи зміст зустрічних позовних вимог, враховуючи їх предмет та підстави, обставини, на які посилається відповідач, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною четвертою, пп. 3-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.103 ЦПК суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких установити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ОСОБА_2 посилається на те, що грошових коштів від позивача він не отримував, а розписка про отримання грошових коштів ним була написана під впливом погроз та застосування економічного, психологічного, фінансового тиску з боку ОСОБА_1 .

Питання чи перебувала особа під впливом збиваючих факторів при написанні розписки, віднесено до компетенції спеціалістів у галузі почеркознавства.

У зустрічній позовній заяві представник ОСОБА_2 зазначив, що для підтвердження факту психологічного насильства відповідачем буде ініційовано проведення експертного дослідження для визначення внутрішнього його стану та визначення наявності (відсутності) впливу індивідуально-психологічних особливостей при написанні розписки.

Ухвалою суду від 2 червня 2021 року закрито підготовче судове засідання, хоча представник ОСОБА_2 проти цього заперечував, посилаючись на необхідність зібрати докази для призначення відповідної експертизи.

3 листопада 2021 року відповідачем було подане до суду клопотання про призначення судової психолого-почеркознавчої експертизи для підтвердження обставин, на які він посилався у зустрічній позовній заяві.

У судовому засіданні 4 листопада 2021 року суд ухвалив розглянути зазначене клопотання після надання сторонами пояснень, допиту свідка та дослідження інших доказів.

Оскільки ОСОБА_2 від проведення судової експертизи не відмовлявся і для правильного вирішення справи по суті необхідні спеціальні знання, враховуючи, що реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України, з метою з`ясування чи перебував ОСОБА_2 під впливом збиваючих факторів при написанні розписки, суд першої інстанції правомірно призначив у справі комплексну судову психолого-почеркознавчу експертизу.

Доводи апеляційної скарги, що клопотання про призначення експертизи було заявлено з порушенням норм процесуального права, після закінчення підготовчого провадження у справі, колегія суддів вважає безпідставними.

Частина 2 статті 83 ЦПК України передбачає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно частини 4 статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Як вже зазначалося вище, у зустрічній позовній заяві відповідач зазначав про намір заявити клопотання про призначення судової експертизи у підтвердження своїх доводів.

У підготовчому судовому засіданні 2 червня 2021 року судом було поставлено на обговорення питання про можливість закриття підготовчого судового засідання та переходу до розгляду справи по суті, проти чого заперечував представник відповідача ОСОБА_3 , посилаючись на те, що у справі зібрані не всі докази, які є предметом доказування та які в подальшому можуть бути покладені в основу клопотання про призначення судової експертизи, на що суд зазначив, що це не є перешкодою для переходу до розгляду справи по суті, оскільки за наявності обґрунтованих підстав, суд може повернутися до питання про призначення судової експертизи.

Вказані обставини не заперечував представник позивача під час апеляційного розгляду.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Крім того, для проведення судової почеркознавчої експертизи для з`ясування питання чи перебувала особа під впливом збиваючих факторів при написанні розписки, необхідно надати експертам певні зразки почерку цієї особи, а також допитати свідків, які були присутніми при написанні спірної розписки та можуть описати емоційний стан особи, яка писала розписку.

Посилання представника позивача на те, що ОСОБА_2 не надано доказів у підтвердження обставин, викладених ним у зустрічній позовній заяві, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, яка є одним із доказів у цивільному процесі. При цьому, висновок експертизи не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції, що відповідно до частин 1 та 2 статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь-кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати.

Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), а саме підпункту 1.3 пункту 1 «Почеркознавча експертиза» розділу І «Криміналістичні експертизи», для проведення дослідження орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Разом з цим, при вирішенні питання про призначення комплексної судової психолого-почеркознавчої експертизи, суд першої інстанції вищезазначених процесуальних дій не вчинив, будь-яких зразків для проведення почеркознавчої експертизи не відібрав та не зібрав, що призведе до затягування проведення призначеної судом експертизи.

Однак, вказані недоліки не є підставою для скасування ухвали суду про призначення судової експертизи, а є підставою для їх усунення до направлення матеріалів справи для проведення призначеної судом експертизи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні судової експертизи не були допущенні порушення норм процесуального права, тому підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката

Нагалки Ярослава Ярославовича залишити без задоволення, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 червня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук