Справа № 567/1235/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Василевич О.В.

секретар - Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в :

До Острозького районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання трьох малолітніх дітей : сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі 10 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що з31.08.2010 року позивачка ОСОБА_1 перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 31 серпня 2010 року Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області (актовий запис № 23). Від спільного подружнього життя у них народилось троє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дві доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтв про народження дітей вона вказана їх матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює.

Вказує, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, а тому вона була змушена звернутися до Острозького районного суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу.

Зазначає, що малолітні діти перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дітей не надає, вона ніде не працює та її дохід складається з допомоги на дітей, які виховуються у багатодітній сім`ї, яку вона отримує з 01.04.2019р. по 30.04.2023р., та з допомоги на дитину з інвалідністю - доньку ОСОБА_5 , яку вона отримує з 29.09.2017р. по 13.04.2035 р.

Вказує, що воназ дітьми зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 , та з січня 2022 року ОСОБА_2 почав періодично проживати окремо від них, та впродовж останніх місяців відмовляється приймати будь-яку участь в матеріальному утриманні спільних дітей.

Зазначає, що відповідач має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в матеріальному утриманні дітей, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою та має можливість працювати, отримувати дохід, та як їй відомо відповідач періодично виїжджає за межі України на роботу з метою виконання будівельно-ремонтних робіт у приватних осіб з 2019 року, від чого отримує дохід який використовує для задоволення виключно власних потреб. Власного нерухомого та рухомого майна та грошових заощаджень відповідач немає, інші особи на утриманні відповідача відсутні. Вона також немає власного нерухомого та рухомого майна, грошові заощадження у неї також відсутні.

Вказує, що стан здоров`я у неї та дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 добрий, водночас донька ОСОБА_5 є дитиною з інвалідністю, для якої встановлений діагноз - плоско-вальгусна установка стоп, S-подібний сколіоз ШГПВ хребта IV ст.

Зазначає, що відповідач є працездатною особою, стан здоров`я має добрий, інших неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, тому має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу їхнім спільним дітям, однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, хоча зобов`язаний це робити. Вказує, що обов`язок відповідача з утримання дітей належним чином не виконується, що й спонукало її звернутися до суду з відповідним позовом.

Вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі розміром 3 500 грн. на місяць на кожну дитину, та разом 10 500 грн. на трьох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, будуть необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку їх спільних дітей.

Посилаючись на те, що відповідач є фізично здоровим та на утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає просила визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 10 500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати їх віку та щоденним потребам.

Ухвалою суду від 10.10.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.10.2022р. задоволено клопотання позивачки про витребування доказів.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 31 серпня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області (актовий запис № 23 від 31.08.2010 р.) (а.с.10).

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 від 10.01.2011р., серії НОМЕР_2 від 09.10.2012р., серії НОМЕР_3 від 19.04.2017р. (а.с.11-13).

Згідно довідки старости сіл Оженин, Бродів, Країв, Стадники виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області № 1576/07.14-12 від 20.09.2022р., позивачка разом з дітьми зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Острозької міської ради Рівненської області № 1213 від 20.09.2022р., посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 07.11.2017 р., довідки управління праці та соціального захисту населення Острозької міської ради Рівненської області № 1214 від 20.09.2022р., позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради та отримує допомогу на дітей, які виховуються у багатодітній сім`ї з 01.04.2019 року по 30.04.2023 року, та допомогу на дитину з інвалідністю - доньку ОСОБА_5 з 29.09.2017 року по 13.04.2035 року (а.с.15-17).

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» Острозької міської ради від 28.09.2022 р.донька ОСОБА_5 є дитиною з інвалідністю, для неї встановлений діагноз - плоско-вальгусна установка стоп, S-подібний сколіоз ШГПВ хребта IV ст.(а.с.18).

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 13.10.2022р. відповідач ОСОБА_2 в 2019р. неодноразово здійснював перетин державного кордону України через пункт пропуску Угринів, та 16.04.2022р. востаннє виїхав за межі території України через пункт перетину ОСОБА_6 (а.с.28).

З доводів позивачки судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з нею в АДРЕСА_1 , окремо від відповідача, та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач участі в утриманні дітей не приймає, та наведені обставини відповідачем не спростовані.

Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхні діти проживають з позивачкою та між батьками дітей не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року у розмірі 2272 грн., для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 грн.

Таким чином, суд вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі розміром 7 900 грн. на місяць на трьох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, будуть необхідними та достатніми для забезпечення їх гармонійного розвитку.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком трьох малолітніх дітей, належним чином участі в їх утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у їх матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей.

При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач не заперечує доводів, наведених позивачкою щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Окрім того, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та перебування на утриманні позивачки доньки ОСОБА_5 , яка має встановлену інвалідність, а також отримання позивачкою соціальної допомоги на дітей, які виховуюються у багатодітній сім`ї.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі № 344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання трьох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 7 900 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.10.2022р. та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка.

В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, є фізично здоровим та працездатним, та доказів, які б це спростовували суду не надав, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав.

Позов про стягнення аліментів був поданий 05.10.2022р., а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 08.11.2007 року Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ) аліменти на утримання трьох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 7 900 (сім тисяч дев`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05 жовтня 2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 08.11.2007 року Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області) на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.