Провадження № 22-ц/801/106/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 рокуСправа № 127/28690/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Сопруна В.В., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/28690/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Подолян Ольги Олександрівни про усунення від права на спадкування,

за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Оськіна Ю.В. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Короля О.П.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Вінницького нотаріального округу Подолян Ольги Олександрівни, про усунення від права на спадкування.

В заяві зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 який до смерті тривалий час хворів, були періоди, коли через наявні в нього хвороби він знаходився у безпорадному стані, та крім медичного лікування потребував стороннього догляду та піклування.

Увесь цей час вона опікувалась батьком створювала йому необхідні побутові умови, дбала про нього та доглядала, а при необхідності купувала ліки, приймала участь у його госпіталізації.

У цій ситуації їй одній було вкрай важко, тому про допомогу у догляді за ним, батько неодноразово звертався і до іншої дочки ОСОБА_2 , яка усвідомлюючи необхідність такої допомоги безпідставно ухилялася від її надання.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Просила усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2022 року позов задоволено (т. 2 а.с. 92-96).

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Оськін Юрій Володимирович просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2022 року скасувати і ухвалити нове про відмову у позові, посилаючись на те, що безпорадний стан спадкодавця ОСОБА_3 був не тривалим та що факт ухилення відповідачки ОСОБА_2 від надання допомоги батьку є недоведеним.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Панасюк Ігор Іванович просить апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Оськін Ю.В. апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити посилаючись на аргументи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Панасюк І.І. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку про залишення оскаржуваного судового рішення без змін, а скарги без задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_3 , який через тяжку хворобу був у безпорадному стані і вказані обставини були доведені належними і допустимими доказами наданими позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини встановлені судом першої інстанції.

Згідно даних з історій хвороб та медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 хворів на низку захворювань, зокрема: ІХС, гострий Q інфаркт задньої стінки лівого шлуночка (10.04), коронаросклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. високий ризик ССУ, нестабільна стенокардія. атеросклероз аорти, коронаросклероз, КВГ та ургентне стентування ПКА 1 стент від 10.04.2020р. КВГ від 28.05.2020 р., стеноз 30% в стенті ПКА та стеноз в/3 ПКА 50 %, постінфарктний (10.04.2020) кардіосклероз, РССУДВ. СН ІІА, 2 ф.кл. М- недостатність Іст., ожиріння ІІ ст., ІМТ 40, хронічна анемія середнього ступеню важкості невиясненого ґенезу, гостра респіраторна коронавірусна інфекція COVID-19.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер у віці 59 років (свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його майно та за заявою позивача заведено спадкову справу у спадковому реєстрі №67747050.

Спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_3 є його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Починаючи з 2020 року ОСОБА_3 хворів на серцево-судинні захворювання і він перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах охорони здоров`я.

Відповідно до відповіді № 06/1867 від 30.08.2021 року, наданої Комунальним некомерційним підприємством «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради» 10.04.2020 року о 12 год. 20 хвилин в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик з телефонного номеру позивача ( НОМЕР_2 ) до громадянина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу проблем з серцем. Після приїзду бригади екстреної медичної допомоги на місце виклику пацієнта було обстежено та встановлено діагноз: ІХС.ГКС з елевацією сегмента ST. Надано відповідну медичну допомогу та доставлено до КНП «Вінницький регіональний клінічний лікувально-діагностичний центр серцево-судинної паталогії». 28.05.2020 року о 17 годині 58 хвилин в центральну оперативну диспетчерську надійшов виклик з телефонного номеру позивача ( НОМЕР_2 ) до громадянина ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з приводу проблем з серцем. Після приїзду бригади екстреної медичної допомоги на місце виклику пацієнта було обстежено та встановлено діагноз: ІХС. Гострий коронарний синдром. Надано відповідну медичну допомогу та доставлено до КНП «Вінницький регіональний клінічний лікувально-діагностичний центр серцево-судинної паталогії».

У квітні 2020 року ОСОБА_3 був госпіталізований до КНП «Вінницький регіональний клінічний лікувально-діагностичний центр серцево-судинної патології», де за результатами медичного огляду встановлено діагноз : ІХС. гострий Q інфаркт задньої стінки лівого шлуночка (10.04), коронаросклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст. високий ризик ССУ, та перебував на стаціонарному лікуванні з 10.04.2020 року по 14.04.2020 рік.

У травні 2020 року ОСОБА_3 було повторно госпіталізовано до КНП «Вінницький регіональний клінічний лікувально-діагностичний центр серцево-судинної патології», де за результатами медичного огляду встановлено діагноз: ІХС, нестабільна стенокардія, атеросклероз аорти, коронаросклероз, КВГ та ургентне стентування ПКА 1 стент від 10.04.2020р., КВГ від 28.05.2020 р., стеноз 30% в стенті ПКА та стеноз в/3 ПКА 50 %, Постінфарктний (10.04.2020) кардіосклероз, Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., РССУДВ. СН ІІА, 2ф.кл. М- недостатність І ст., ожиріння ІІ ст., ІМТ 40, хронічна анемія середнього ступеню важкості, невиясненого генезу.

Згідно з наданою КНП «ВМКЛ №1» відповіді №0106/1155 від 24.09.2021 року в період з 01.04.2021 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1», де йому було встановлено діагноз гостра респіраторна коронавірусна інфекція COVID-19. Хворим опікувалась дочка померлого ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 надала належні та допустимі докази про те, що її батько ОСОБА_3 був доставлений швидкою медичною допомогою до КНП «Вінницький регіональний клінічний лікувально-діагностичний центр серцево-судинної патології» та госпіталізований за ургентними показниками в кардіологічне відділення для хворих на інфаркт міокарда, де перебував на лікуванні і отримував медичну допомогу відповідно до клінічних протоколів та галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я з 10.04.2020 року по 14.04.2020 року та з 28.05.2020 року по 04.06.2020 року.

У період лікування з 10.04.2020 року по 14.04.2020 року та з 28.05.2020 року по 04.06.2020 року, ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги лікарів, іншого медичного персоналу та близьких родичів.

Вищеописані діагнози від дня госпіталізації (з 01.04.2021 року) до дня смерті ОСОБА_3 в КНП «ВМКЛ №1» підтверджують про перебування ОСОБА_3 в безпорадному стані.

Сторонами визнавалась та обставина, що у період з 01.04.2021 року до 08.05.2021 року ОСОБА_3 не міг самостійно пересуватися через важкий стан, викликаний гострою респіраторною коронавірусною інфекцією COVID-19, та що у цей час за ним доглядала позивачка ОСОБА_1 .

За свідченнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , допитаних судом першої інстанції, встановлено, що коли спадкодавець ОСОБА_3 тривалий час хворів на тяжкі хвороби та знаходився у стані коли був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, у зв`язку з чим потребував стороннього догляду і піклування, його дочка ОСОБА_1 опікувалась ним створювала йому необхідні побутові умови, дбала про нього та доглядала, а при необхідності купувала ліки, приймала участь у його госпіталізації. Аби у ОСОБА_1 був час для відпочинку та час для вирішення власних потреб і питань, її батько ОСОБА_3 через свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 неодноразово звертався про допомогу у догляді за ним і до іншої своєї дочки ОСОБА_2 , яка усвідомлюючи необхідність такої допомоги безпідставно ухилялася від її надання, обмежуючись побажанням швидкого одужання батьку. Інших близьких осіб які б могли надавати таку допомогу у ОСОБА_3 не було.

Наведені обставини вказують на те, що бездіяльність ОСОБА_2 була спрямована на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто на ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано визнав встановленим факт ухилення відповідачки ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві допомоги; наявність у спадкоємця ОСОБА_2 можливості надання такої допомоги спадкодавцю; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи - відповідачки ОСОБА_2 .

Позиція та висновки суду апеляційної інстанції.

Апеляційним судом встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до частин першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, яка переглядається, установлено, що спадкодавець ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані. Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1 довела, що її батько ОСОБА_3 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався до своєї дочки - відповідачки ОСОБА_2 з проханням про допомогу, догляд та утримання, від чого остання ухилялась.

Отже, відповідачка ОСОБА_2 вчинила умисні дії та бездіяльність, спрямовану на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавця.

Установивши вказані обставини, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

За своїм змістом доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин та зводяться до переоцінки доказів, а тому самі по собі такі доводи не можуть бути підставою для задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 367; 374; 375; 381; 382; 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Оськіна Юрія Володимировича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

І.М. Стадник