1Справа № 335/7141/22 2/335/329/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,

представника позивача адвоката Щасливого О.Р.,

представника відповідача адвоката Тихоліза С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником транспортного засобу марки Renault моделі Sandero, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 23.06.2022 о 15:20 год. у м. Запоріжжі по пр. Соборному, буд. 133, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ними, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача, який рухався попереду. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2022 у справі № 335/3706/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) було пошкоджено автомобіль позивача. Згідно зі звітом № 07/07/22 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним СПД ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 195 591,55 грн., величина втрати товарної вартості 9 462,29 грн., матеріальний збиток 205 053,84 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204775505 від 03.07.2021. Позивач 13.07.2022 звернувся до вказаної страхової компанії із заявою щодо направлення виплати та/або доплати на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 . Платіжним дорученням № 35836997 від 14.07.2022 сума розміром 127 400 грн. (ліміт відповідальності 130 000 грн., франшиза 2 600 грн.) була перерахована на рахунок СТО.

Разом із тим, вартість ремонту автомобіля згідно з рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_4 № 273 від 08.07.2022 склала 189 900 грн. з урахуванням знижки. За змістом акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_4 № 273 від 25.08.2022 виконані роботи по відновленню автомобіля позивача на вказану суму. Отже, різниця між сплаченою сумою страхового відшкодування і вартістю ремонту становить 62 900 грн.

Також позивач поніс витрати на евакуацію автомобіля 23.06.2022 в сумі 1 800 грн. та 01.07.2022 в сумі 1 800 грн.

Позивач 08.09.2022 направив відповідачеві письмову претензію про сплату коштів в рахунок відшкодування збитків, завданих ДТП, яку було отримано 14.09.2022, однак відповіді на претензію не отримав.

Крім того, позивач зазначає, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних хвилюваннях, необхідності витрачати додаткові власні кошти та зусилля на відновлення транспортного засобу, позбавленні на певний час можливості користуватися транспортним засобом. Позивач є військовослужбовцем і використовував автомобіль для забезпечення потреб родини в умовах воєнного стану, та розраховував, що дружина може використати цей автомобіль з метою евакуації дітей за межі м. Запоріжжя. Проте, понад два місяці після ДТП автомобіль перебував в ремонті, що спричиняло позивачеві душевні страждання через невпевненість в забезпеченні сім`ї автотранспортом. Також позивач був змушений відволікатись від служби через необхідність оформлення документів, доставку автомобіля на ремонт і забезпечення ремонту, що спричинило йому душевний дискомфорт.

З наведених підстав просив стягнути з відповідача на його користь завдані збитки в сумі 98 562,29 грн., у тому числі 62 900 грн. різниця між страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту, що сплачена позивачем, 2 600 грн. франшиза, 3 600 грн. послуги евакуатора, 9 462,29 грн. втрата товарної вартості, 20 000 грн. моральна шкода, а також судові витрати, що документально підтверджені.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника адвоката Тихоліза С.П. позов не визнав, зазначивши у відзиві, що страхова компанія перерахувала позивачеві в рахунок відшкодування шкоди 127 400 грн. Таким чином, різниця між цією сумою та вартістю ремонтних робіт складає 62 500 грн., а не 62 900 грн. як вказує позивач. Також зазначив, що оцінювач ОСОБА_3 не має повноважень судового експерта та не може проводити товарознавчі експертизи, які можуть бути використані судом для встановлення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок ДТП.

У звіті № 07/07/22 оцінювач, не маючи необхідних повноважень судового експерта, допустив низку помилок та порушень, що могли вплинути на суму матеріального збитку, а саме: перелік пошкоджень у акті технічного огляду складено ручкою, нерозбірливо, з використанням скорочень, які зрозумілі лише автору; фотографії у фототаблиці пошкоджень не підписані, як того вимагає Методика визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу в редакції 2014 року (далі Методика); згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль є хетчбеком, а у характеристиках об`єкту оцінки вказано седан; у переліку нормативно-законодавчих актів, використаних при виконанні звіту, не вказано та фактично не використано Методику, яка є обов`язковою для подібних досліджень. Тому вважає, що звіт оцінювача № 07/07/22 не може слугувати належним достатнім доказом для суду.

Також вважав необґрунтованими вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки автомобіль внаслідок ДТП не мав пошкоджень ходової частини та міг експлуатуватись. Позивач не довів суду, що автомобіль не міг пересуватись. Те, що автомобіль перебував 2 місяці на ремонті, не є провиною відповідача. Позивачеві своєчасно було виплачено страхове відшкодування. Вважав розмір моральної шкоди таким, що не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, та явно завищеним. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи, встановлено строки для подання заяв по суті справи, перше судове засідання призначене на 07.12.2022 на 13:00 год.

Копію вказаної ухвали разом із копіями позовної заяви з доданими до неї матеріалами представник відповідача отримав 07.12.2022.

22.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, направили до суду своїх представників.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. При цьому, зазначив, що відповідач погоджується із виплатою франшизи та витрат на евакуацію автомобіля. Усі інші суми, які просить стягнути позивач, вважав необґрунтованими та недоведеними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

23.06.2022 о 15:20 год. по проспекту Соборному, буд. 133, м. Запоріжжя, сталася ДТП за участі автомобілів «Daewoo Lanos», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та «Renault Sandero», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля «Renault Sandero», д.н. НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 28.12.2016 (а.с. 10).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2022 у справі № 335/3706/22, 3/335/1299/2022, яка набрала законної сили 01.08.2022, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у цій справі закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 11).

Цією постановою встановлено, що порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку із наслідками ДТП.

Дана постанова є обов`язковою для суду відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

На підтвердження розміру заподіяної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, позивачем надано Звіт № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, завданої власнику КТЗ, складений СПД ОСОБА_3 , який є суб`єктом оціночної діяльності, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Sandero», д.н. НОМЕР_1 , на дату оцінки 23.06.2022 складає 195 591,55 грн. з урахуванням ПДВ на складові КТЗ, що підлягають заміні, величина втрати товарної вартості автомобіля складає 9 462,29 грн., матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля внаслідок ДТП на дату оцінки складає 205 053,84 грн. (а.с. 2461).

Позивачем було відремонтовано належний йому транспортний засіб, що підтверджується актом виконаних робіт № 273 від 25.08.2022, складеним ФОП ОСОБА_4 (а.с. 63). Вартість ремонтних робіт склала 189 900,00 грн. (з урахуванням наданої позивачеві знижки).

13.07.2022 позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», якою застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, із заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування, в якій просив перерахувати суму страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 (а.с. 21).

Згідно з листом ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» від 13.07.2022 вих. № 0366-22зп на адресу позивача, страховою компанією здійснено розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 127 400,00 грн. (130 000,00 грн. 2 600,00 грн. (франшиза) = 127 400,00 грн.) та повідомлено про перерахування вказаної суми на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 протягом трьох робочих днів (а.с. 22).

Згідно з платіжним дорученням № 35836997 від 14.07.2022 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 суму розміром 127 400,00 грн. із призначенням платежу: «ІПН , Страх. Виплата ОСОБА_1 , Акт № 109.00950322-1, від 13.07.2022р. зг. Рах. № 273 від 08.07.2022р. без ПДВ» (а.с. 23).

Отже, за рахунок страхового відшкодування позивачеві було оплачено відновлення належного йому автомобіля в межах суми 127 400,00 грн.

З власних коштів позивач доплатив ФОП ОСОБА_4 за послуги з ремонту автомобіля 62 900 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 19.08.2022 (а.с. 64). Комісія банку за проведення цього платежу склала 629,00 грн. (а.с. 64).

Також позивачем були понесені витрати на евакуацію належного йому автомобіля загальним розміром 3 600 грн. (1 800 + 1 800 = 3 600 грн.), що підтверджується копіями квитанцій від 24.06.2022 та від 01.07.2022 (а.с. 65, 66).

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Представником відповідача не оспорюється винуватість відповідача у вчиненні ДТП, наявність шкоди та причинний зв`язок між діями відповідача та завданням шкоди. Спірним є розмір шкоди, заявлений позивачем до відшкодування, а також розмір моральної шкоди.

Представник відповідача вважав безпідставними позовні вимоги про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту на суму 62 900,00 грн., а також про стягнення втрати товарної вартості 9 462,29 грн., оскільки ці вимоги ґрунтуються на звіті № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, складеному ФОП ОСОБА_3 , який представник вважає неналежним та недопустимим доказом по справі.

Суд із цією позицією представника відповідача не погоджується, оскільки вимога про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та реальною вартістю відновлювального ремонту на суму 62 900,00 грн. ґрунтується на доказах фактично проведеного ремонту автомобіля, а саме акті виконаних робіт № 273 від 25.08.2022, складеним ФОП ОСОБА_4 (а.с. 63), рахунку-фактурі № 273 від 08.07.2022 (а.с. 62), платіжному дорученні № 35836997 від 14.07.2022 (а.с. 23) та квитанції № 0.0..1 від 19.08.2022 (а.с. 64). Ці докази, на переконання суду, є достатніми, достовірними, належними та допустимими, і підтверджують вищезазначені позовні вимоги у повному обсязі. Заперечень щодо врахування цих документів як доказів у справі у відзиві на позовом та у судовому засіданні представником відповідача не наведено.

При цьому, суд не погоджується з твердженням представника відповідача про невірне обчислення вказаної суми, оскільки це твердження спростовується квитанцією № 0.0..1 від 19.08.2022 на суму 62 900 грн., що підтверджує реальний розмір понесених позивачем витрат на ремонт автомобіля.

Також суд вважає непереконливими заперечення представника відповідача проти врахування як доказу по справі звіту № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, складеному ФОП ОСОБА_3 , оскільки цей звіт не є висновком експертного дослідження або судової експертизи, складеним згідно із Законом України «Про судову експертизу» та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції Наказу від 26.12.2012 № 1950/5. Отже, при його складанні оцінювач не зобов`язаний користуватися Методикою, наведеною представником відповідача, яка використовується саме під час проведення експертиз та експертних досліджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За вимогами ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що наданий позивачем звіт про оцінку містить інформацію про предмет доказування і не одержаний з порушенням закону.

Звіт № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, складений ФОП ОСОБА_3 , за своїм характером є звітом про оцінку майна, вимоги до якого встановлюються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини другої статті 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Дослідивши звіт про оцінку, що наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він відповідає вимогам ст.ст. 4, 5, 6, 12, 15, 18, 22 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Він складений за результатами безпосереднього дослідження пошкодженого автомобіля професійним оцінювачем, діяльність якого полягає у визначенні, зокрема, розміру завданих збитків в таких випадках, та кваліфікація і сертифікація якого не спростовані.

Суд зауважує, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України (частина перша статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Методика, на яку посилається представник відповідача у відзиві, зазначаючи про обов`язковість її застосування оцінювачем, не затверджена Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Суд також враховує, що відповідач був повідомлений про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу позивача, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази, а отже, йому було надане право бути присутнім під час огляду та висловити свої зауваження, якщо такі були.

Обґрунтованих доводів щодо того, що оцінювачем було порушено порядок проведення оцінки, представником відповідача не наведено, будь-яких обґрунтованих доказів, що спростовують вказану у звіті суму, не надано. Представник відповідача у відзиві зазначив лише формальні порушення (нерозбірливо написаний протокол огляду автомобіля, не засвідчені підписом фотознімки, не наведено посилання на Методику, помилково вказано тип кузову автомобіля), не обґрунтувавши, яким чином вони вплинули на достовірність оцінки та розмір оціненої шкоди.

Крім того, під час судового розгляду представником відповідача не заявлялось клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, а підстави для обов`язкового призначення судової експертизи, визначені ст. 105 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відтак, суд вважає вищезазначений Звіт належним та допустимим доказом у справі, який підтверджує як розмір шкоди, так і розмір втрати товарної вартості автомобіля позивача в сумі 9 462,29 грн.

Суд погоджується із доводами позивача, наведеними у позовній заяві, що втрата товарної вартості є зменшенням вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності та довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізичко-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Отже, виходячи зі змісту п. 32.7 ст. 32, ст. 22, абз. 3 ч. 1 ст. 988, ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд доходить висновку, що позивач як власник автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, має право на відшкодування йому відповідачем також і втрати товарної вартості транспортного засобу.

Цей висновок узгоджується із правовою позицією, наведеною Верховним Судом у постанові від 24.06.2019 у цивільній справі № 562/2018/16-ц, провадження № 61-30029св18.

Також суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають положенням ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. 28 Закону, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на евакуацію автомобіля загальним розміром 3 600 грн., проти чого також не заперечував і представник відповідача у судовому засіданні.

Стосовно позовних вимог про стягнення франшизи в сумі 2 600,00 грн. суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.

Разом із тим, як встановлено судом у цій справі, розмір збитків, понесених позивачем внаслідок необхідності проведення відновлювального ремонту автомобіля, склав 189 900,00 грн., з яких за рахунок страхового відшкодування сплачено 127 400,00 грн. Іншу частину позивач оплатив із власних коштів в сумі 62 900 грн. (збитки), що є більшим за суму франшизи. Тобто, позивач за рахунок власних коштів сплатив за ремонт автомобіля більшу суму, ніж франшиза, і щодо цієї суми суд дійшов висновку про необхідність її відшкодування відповідачем у повному обсязі. Отже, підстави для додаткового стягнення з відповідача на користь позивача франшизи відсутні, оскільки у такому разі буде мати місце подвійне стягнення цієї частини збитків.

Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди розміром 20 000 грн. суд вважає частково обґрунтованими, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У цій справі встановлено наявність усіх обов`язкових елементів для відшкодування шкоди, у тому числі й моральної. Проте, представником відповідача оспорюється як наявність моральної шкоди, так і заявлений позивачем розмір її компенсації до стягнення.

Як вказує позивач, моральна шкода, спричинена йому, полягає у душевних хвилюваннях, необхідності витрачати додаткові власні кошти та зусилля на відновлення транспортного засобу, позбавленні на певний час можливості користуватися транспортним засобом. Позивач є військовослужбовцем і використовував автомобіль для забезпечення потреб родини в умовах воєнного стану, та розраховував, що дружина може використати цей автомобіль з метою евакуації дітей за межі м. Запоріжжя. Проте, понад два місяці після ДТП автомобіль перебував в ремонті, що спричиняло позивачеві душевні страждання через невпевненість в забезпеченні сім`ї автотранспортом. Також позивач був змушений відволікатись від служби через необхідність оформлення документів, доставку автомобіля на ремонт і забезпечення ремонту, що спричинило йому душевний дискомфорт.

Заперечуючи проти позовних вимог про стягнення моральної шкоди представник відповідача послався на те, що позивач мав змогу використовувати автомобіль, а тривалий його ремонт відбувся не з вини відповідача.

Разом із тим, з обсягу пошкоджень автомобіля позивача внаслідок ДТП, який зафіксований у звіті № 07/07/22 від 18.08.2022 про оцінку розміру матеріального збитку, складеному ФОП ОСОБА_3 , випливає, що автомобіль, дійсно, не міг нормально експлуатуватися позивачем. Крім того, експлуатація такого пошкодженого транспортного засобу заборонена відповідно до Правил дорожнього руху.

Відсутність можливості користуватися своєю власністю, а саме автомобілем, тривалість його ремонту та необхідність у зв`язку із цим вчиняти певні дії, пов`язані з оцінкою, зверненням до страхової компанії, зверненням до СТО, на переконання суду не могло не вплинути на звичний спосіб життя позивача та не спричинити йому психологічного дискомфорту.

Позивачеві були спричинені моральні страждання, душевні та психічні хвилювання також і внаслідок того, що відповідач ухилявся від добровільного відновлення порушених прав позивача. У добровільному порядку відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування позивачеві як матеріальної, так і моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин.

Разом із тим, визначаючи обсяг моральних страждань, позивач вказував й на моральні страждання членів його родини, які не є у цій справі позивачами.

За таких обставин, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що відповідною компенсацією позивачеві моральної шкоди, що завдана неправомірними діями відповідача, буде сума у розмірі 4 000,00 грн., яка визначена судом з урахуванням обсягу заподіяних моральних страждань, тривалості заподіяння моральної шкоди, необхідністю позивача докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, а також інших негативних наслідків.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення різниці між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля розміром 62 900,00 грн., витрат на оплату послуг евакуатора розміром 3 600,00 грн., відшкодування втрати товарної вартості автомобіля розміром 9 462,29 грн., відшкодування моральної шкоди розміром 4 000,00 грн. Отже, в задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що складає 804,84 грн. (81,1% від 992,40 грн.) (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля розміром 62 900 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот) гривень 00 копійок, витрати на оплату послуг евакуатора розміром 3 600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок, відшкодування втрати товарної вартості автомобіля розміром 9 462 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 29 копійок, відшкодування моральної шкоди розміром 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог розміром 804 (вісімсот чотири) гривні 84 копійки.

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 09 січня 2023 року.

Повний текст рішення виготовлений 13 січня 2023 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Шалагінова