Справа № 306/41/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В., Джуги С.Д.,

за участі секретаря: Чичкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Грифсканд-Свалява» на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року, головуюча суддя Жиганська Н.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Грифсканд - Свалява" про відшкодування середнього заробітку працівника з вини роботодавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Грифсканд - Свалява" про відшкодування середнього заробітку працівника з вини роботодавця у розмірі 76500 грн. В обгрунтування доводів вказує, що 01.12.2020 року направив на адресу відповідача претензію на суму 76500 щодо відкшкодування середнього заробітку працівника у відповідності до ст.27 Закону України "Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати". Зазначає, що наказом № 154/к від 03.07.2019 року ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника з виробництва реторного цеху ТОВ "НВП "Грифсканд-Свалява" з 28.02.2019 року на підставі рішення апеляційної інстанції. Вимоги мотивує тим, що відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу заробітну плату за період з березня 2019 року по червень 2019 року, хоча з відповідачем позивач перебуває в трудових віносинах з 28.02.2019 року. Просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Грифсканд - Свалява" на користь ОСОБА_1 76500 грн., як відшкодування середнього заробітку працівника з вини роботодавця, витрати віднести за рахунок відповідача.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Грифсканд - Свалява" на користь ОСОБА_1 відшкодування середнього заробітку працівника з вини роботодавця у розмір 73 926, 20 грн.

У задоволенні вимоги про віднесення витрат за рахунок відповідача, а саме стягнення з відповідача витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 10000 грн - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «»НВП «Грифсканд-Свалява» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позові відмовити. Зазначає, що позивачем порушено строк позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Від позивача ОСОБА_1 та представника відповідача надійшли заява про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 3 та статті 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно зі статтею 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Отже, повторюючи загальне правило про те, що строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, норма статті 233 КЗпП України конкретизує це правило стосовно випадків звільнення працівника і встановлює альтернативу: у такому випадку строк обчислюється з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, залежно від того, яку з цих дій було вчинено раніше.

Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення.

Згідно з вимогами статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення із заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність повинна визначатися в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Оскільки строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін, тому у кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio, незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішені судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18 (провадження № 61-5845св19), від 30 липня 2021 року у справі № 263/6538/18 (провадження № 61-1619св20), від 21 жовтня 2021 року у справі № 415/7215/17 (провадження № 61-2835св21), від 03 жовтня 2022 року у справі № 759/1480/20 (провадження № 61-8765св21).

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника виробництва реторного цеху, згідно наказу директора ТзОВ «НВП Грифсканд - Свалява».

02 липня 2020 року ОСОБА_1 отримав довідку про середню заробітну плату за 2018 - 2020 роки.

11 грудня 2020 року Відповідачем отримано претензію гр. ОСОБА_1 від 01 грудня 2020 року щодо виплати йому середньомісячного заробітку за період з березня 2019 року по червень 2019 року.

13 січня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підтверджується відміткою суду.

Виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що позивач мав можливість довідатись про можливе порушення своїх прав ще в липні 2019 року після виплат йому коштів на підставі рішення суду.

Отже, саме з даного моменту у позивача виникло право звернутися до суду з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний строк.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з порушенням приписів статей 257,261, 267 ЦК України, 233 КЗпП, у зв`язку із закінченням строків позовної давності, що вказувало на підстави для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону, що відповідно до ст. 376 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НВП Грифсканд-Свалява» - задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року- скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Грифсканд - Свалява" про відшкодування середнього заробітку працівника з вини роботодавця відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 27 жовтня 2023 року.

Головуючий

Судді