РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

за участю секретаря судових засідань- Мордухович К.Г.,

позивачів- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача-адвоката Субочева С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), третя особа -Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (м. Київ вул. Борщагівська б.154) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 13.03.2021 року звернулись до суду з позовною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнили та просили суд: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП грошові кошти в розмірі 51289,33 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 20000 грн., стягнути судові витрати на користь ОСОБА_3 ..

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що 31.03.2021 сталася ДТП за участі автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , яким керувала його донька ОСОБА_2 та автомобілем Jeep Cherokee д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.04.2021 у справі №638/5257/21 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім того, внаслідок ДТП водій Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 була госпіталізована на стаціонарне лікування до Військово-медичного клінічного центру Північного регіону з діагнозом-закрита ЧМТ, струс мозку, закрита травма грудної клітини, забій грудної клітини. Про настання страхового випадку було повідомлено -Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Вказали, що вони увесь час звертались до третьої особи з вимогою виплатити відповідне страхове відшкодування. Листом від 06.07.2021 №06/07-02 було надано відповідь та проведено страхове відшкодування в сумі 82 258,71 грн. з урахуванням зменшення суми на розмір франшизи 1500 грн. за Полісом №АО-4355845. Виплата страхового відшкодування відбулась наступним чином: 67022,93 грн.-було перераховано на рахунок ОСОБА_3 в рахунок відшкодування збитків за полісом №АО-4355845, 800,00 грн.-було перераховано ОСОБА_3 (транспортування авто з місця ДТП), 14435,78 грн. було перераховано на рахунок СТО в рахунок відшкодування вартості ремонту пошкодженого автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 . Вказали, що згідно акту виконаних робіт від 26.07.2021 №АХТО2107035 від 26.07.2021 №ОМТО2100297, вартість ремонту пошкодженого автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 склала: 112048,04 грн.+23000,00 грн.=135048,04 грн. Отже позивачем 1 понесено значно більше витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, а саме з урахуванням перерахованої суми третьою особою на рахунок СТО в рахунок відшкодування вартості ремонту, сума збитків склала 51289,33 грн. Враховуючи викладене просив стягнути вказану суму з відповідача, як винуватця ДТП. Також просили в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10000 грн. на кожного з позивачів.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.09.2021 позовну заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07.10.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

20.01.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що 28.05.2020 між ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4355845. Пунктом 4 Полісу №АО/4355845 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров`ю складає 260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну -130 000 грн. Враховуючи, що за Полісом №АО/4355845 лімітом відповідальності ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за шкоду, заподіяну майну є 130 000 грн., то відшкодування відповідачем шкоди на користь позивача 1 можливе лише на суму ,яка перевищує ліміт відповідальності страховика, тобто 130 000 грн. А тому відповідач може нести відповідальність з відшкодування шкоди, заподіяної ТЗ позивача 1 лише в розмірі 5048,04 грн. Проте у відповідача відсутній обов`язок відшкодовувати і 5048,04 грн., оскільки долучені до позовної заяви Акт виконаних робіт від 26.07.2021 №АХТО2107035 та від 26.07.2021 №ОМТО2100297 безпосередньо не підтверджують, що проведені ремонтні роботи здійснювались з метою усунення пошкоджень ТЗ Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , а саме внаслідок ДТП, а не якихось інших подій. До позовної заяви не долучено доказів, які б містили чіткий перелік пошкоджень, отриманих автомобілем Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок ДТП. Крім того, є сумніви, що для їх усунення необхідною була саме сума 135048,04 грн., а не 82258,71 грн., які були виплачені ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в якості страхового відшкодування. З листів ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за від 06.07.2021 вбачається, що автомобіль Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 є 2013 року випуску, а застосований суб`єктом оціночної діяльності коефіцієнт зносу складає 0,46% тобто 46%. Автомобіль на момент ДТП був не новим, мав вже не малий пробіг, а тому є недоведеним, що потрібною була сума на його відновлення в розмірі 135048,04 грн. Крім того, ремонт автомобілю Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 на суму 112 048,04 грн. здійснював ФОП ОСОБА_5 , на несертифікованому СТО, а тому акт виконаних робіт від 26.07.2021 ФОП ОСОБА_5 викликає сумніви. Тобто позивачем 1 належними доказами не доведено факт того, що для відновлення його ТЗ необхідною була сума в розмірі 135 048,04 грн. і що всі ремонтно- відновлювальні роботи були виконані на усунення пошкоджень транспортного засобу, отриманих саме внаслідок ДТП. Також не підлягає задоволенню сума моральної шкоди, оскільки позивачами не надано доказів її завдання, її розмір. Щодо стягнення шкоди на користь позивача 2, то останньою не долучено доказів, що їй видавався листок непрацездатності, який дійсно підтвердив факт перебування її на стаціонарному лікуванні, не долучено жодного доказу придбання рекомендованих лікарем ліків, проходження нею лікування.

08.02.2022 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Представник вказав, що дійсно, страховиком було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4355845 забезпечений ТЗ Jeep Cherokee д.н.з. НОМЕР_2 . 31.03.2021 сталася ДТП за участі автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 та автомобілем Jeep Cherokee д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Після звернення 05.04.2021 позивача до Страховика з повідомленням про ДТП, Страховиком у строки та порядку, встановленому ст.ст. 33-34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу. Огляд пошкодженого ТЗ був здійснений представником страховика, оцінювачем 09.04.2021 тобто в строки, встановлені Законом. При цьому позивач була присутня при огляді та погодилась з переліком пошкоджень, виявлених представником страховика. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 страховик звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 ,який володіє спеціальними знаннями та відповідною кваліфікацією. Згідно Звіту №205/04-21/1 від 10.06.2021 складеного оцінювачем ОСОБА_7 , вартість матеріального збитку, завданого ТЗ Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 82958,71 грн. Оскільки пошкоджений ТЗ Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 2013 року випуску (строк експлуатації на момент ДТП перевищує 7 років) відповідно до п.7.37 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних ТЗ є всі підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку розміру страхового відшкодування. Як передбачає п.5 Полісу №АО/4355845 розмір франшизи становить 1500 грн. Крім того, страховиком було також відшкодовано позивачу вартість евакуації ТЗ в розмірі 800 грн. Таким чином, за результатами проведеного розслідування та на підставі наявних документів, страховик здійснив виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 82258,71 грн. Отже, страховик виконав всі свої обов`язки перед позивачем в повному обсязі. Твердження відповідача, що оскільки ліміт відповідальності страховика за полісом становить 130000 грн., то саме страховик несе обов`язок відшкодувати позивачу вартість ремонту без урахування фізичного зносу у межах цього ліміту відповідальності не відповідає дійсності. Вказав, що уклавши Договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди у межах суми страхового відшкодування, проте зобов`язання страховика обмежене сумою страхового відшкодування, а не страховою сумою. Крім того, щодо відшкодування моральної шкоди, ні постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 , ні інші документи по справі щодо обставин ДТП не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 було завдано тілесних ушкоджень внаслідок ДТП. До страховика з такими вимогами позивач не зверталась. Також відсутні відомості про завдання шкоди здоров`ю позивачу 1.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача-адвокат Субочев С.Ю. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві.

Третя особа- ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в судове засідання не з`явилась. В поданих поясненнях представник просив розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків.

Так, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 2013 року випуску належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що 31 березня 2021 року о 09 год. 00 хв., м. Харків, по Білгородському шосе 1 водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом JEEP Cherokee д.н.з НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

В матеріалах справи міститься постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року (справа №638/5257/21), з якої вбачається що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вказана постанова набрала законної сили 03.05.2021.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

На момент ДТП цивільно правова відповідальність автомобіля ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4355845, забезпечений транспортний засіб JEEP Cherokee д.н.з НОМЕР_2 . Строк дії з 28.05.2020 по 27.05.2021 Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю та здоров`ю -260 000 грн., за шкоду, заподіяну майну-130 000 грн., франшиза за договором -1500 грн.

05 квітня 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Після звернення 05.04.2021 позивача до Страховика з повідомленням про ДТП, Страховиком у строки та порядку, встановленому ст.ст. 33-34 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу.

Огляд пошкодженого ТЗ був здійснений представником страховика, оцінювачем 09.04.2021 тобто в строки, встановлені Законом. При цьому позивач була присутня при огляді та погодилась з переліком пошкоджень, виявлених представником страховика.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 страховик звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 , який володіє спеціальними знаннями та відповідною кваліфікацією.

Згідно Звіту №205/04-21/1 від 10.06.2021 складеного оцінювачем ОСОБА_7 , вартість матеріального збитку, завданого ТЗ Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 82958,71 грн. Оскільки пошкоджений ТЗ Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 2013 року випуску (строк експлуатації на момент ДТП перевищує 7 років) відповідно до п.7.37 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних ТЗ були всі підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку розміру страхового відшкодування.

Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 82 258,71 грн., з яких 68522,92 грн. (висновок)+5556,33 грн. (доплата за приховані пошкодження, виявлені в ході додаткового огляду)+8879,45 (ПДВ) -1500 грн. (франшиза)+800 грн. (евакуація).

Розмір, сплачений ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що є страховою виплатою, був вирахуваний виходячи зі Звіту №205/04-21/1 від 10.06.2021 складеного оцінювачем ОСОБА_7 на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого автомобілю Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 становить 82 958,71 грн. з урахуванням ПДВ на використані запасні частини. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 126 692,55 грн. Ринкова вартість автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 до моменту ДТП становить 237 925,70 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт №АХТО2107035 від 26.07.2021 вартість ремонту пошкодженого автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 становить 23000 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт №ОМТО2100297 від 26.07.2021 вартість ремонту пошкодженого автомобіля Ford Focus д.н.з. НОМЕР_1 становить 112048,04 грн.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.ч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач.

Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 1 Закону України «Про страхування» передбачає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон № 1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За змістом Закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (вчинення ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок вчинення ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено: у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Зі змісту правової позиції Великої палати Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18 від 04 липня 2018 року вбачається, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. (див. пункт 35 цієї постанови). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 22.1 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи встановлено та не оспорюється сторонами, що ПрАТ «СК Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 82258,71 грн.

Позивач посилався на те, що сума страхової виплати є недостатньою, що підтверджено актом виконаних робіт від 26.07.2021 згідно якого вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 135048,04 грн., а тому з урахуванням перерахованої третьою особою на рахунок СТО в рахунок відшкодування вартості ремонту сума збитків для відшкодування відповідачем склала 51289,33 грн. (135048,04 грн.-14435,78 грн.-67022,93 грн.-800 грн.-1500 грн.).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка ОСОБА_4 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі №587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі №370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 , є особою, винною у настанні ДТП, що підтверджено постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.04.2021, повинен відшкодувати матеріальну шкоду ОСОБА_3 у розмірі 51289.33 грн., а саме зносом у розмірі 44433,84 грн та сумою 7555,49 грн(перевищення страхового ліміту), тобто різницю між отриманою страховою виплатою та реальними витратами, які є підтвердженими позивачами належними та допустимими доказами. Посилання сторони відповідача на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження протягом розгляду справи та спростовані наявними у справі доказами. Стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позиції, а пояснення, наведені у відзиві є намаганнями сторони відповідача уникнути відповідальності.

Щодо стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Так, позивачі просять стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10000 грн. в рівних частках кожному.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Стаття 1167 ЦК України передбачає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивачі оцінюють завдану їм моральну шкоду в розмірі по 10000 грн., виходячи з того, що їм протягом тривалого часу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що позивачі не могли вночі спокійно спати, їх сімейний бюджет довелося спрямовувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це спричинило виникнення пригніченого стану, неможливості виїжджати вільно на відпочинок, після ДТП взагалі зникла змова на відпочинок у зв`язку з недостатністю коштів. Крім того, на тривалий час позивачам довелося користуватись громадським транспортом. Також позивачі повинні були докласти додаткових зусиль для організації свого життя, та членів його сім`ї, були позбавлені можливості реалізовувати ряд своїх прав та звичок. Порушення прав позивачів, завдало їм додаткового морально-психологічного дискомфорту. Крім того, позивач ОСОБА_9 , в результаті ДТП зазнала тілесних ушкоджень, що зумовило її перебування на стаціонарному лікуванні.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачам, які зазнали душевних страждань, протиправними діями відповідача, які призвели до несвоєчасної виплати страхового відшкодування, було завдано моральної шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із цими діями відповідача.

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачами у зв`язку із несвоєчасною виплатою відшкодування та недоотриманням такого, характер немайнових втрат позивачів, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_10 суму 5000 грн., позивачу ОСОБА_2 суму 10 000 грн, з урахуванням отриманих останньою ушкоджень від ДТП ті її лікуванням. І саме такі вважаються судом обґрунтованими та доведеними. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди потрібно задовольнити частково.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачами було сплачено судовий збір в розмірі по 908,00 грн. за подання позовної заяви про стягнення майнової шкоди.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 77-79, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 51289,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) у відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору суму в розмірі 908 грн., на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) суму в розмірі 908 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя-