Справа № 331/2117/20
Номер провадження 2-сз/676/1/23
УХВАЛА

09 січня 2023 року м. Кам`янець Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Бондаря О.О.

за участю секретаря судового засідання Білої І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Тивоненка Данила Руслановича про стягнення судових витрат на правову допомогу,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебувала справа №331/2117/20 (провадження 2/676/160/22) за позовом Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 13005,88 грн., інфляційні втрати в сумі 195,07 грн., 3% річних в сумі 146,04 грн., пеню в сумі 1037,56 грн., судові витрати в сумі 5340,80 грн. Позовні вимоги обгрунтовувались тими обставинами, що ОСОБА_1 не сплатив кошти за виконання робіт договором №78-98023 від 23 листопада 2019 року, який був укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . За договором від 07 лютого 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 відчужила право вимоги на користь позивачки - Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2022 року провадження по вищевказаній справі було закрито, у зв`язку із відмовою позивача від позову, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

04 жовтня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Тивоненка Данила Руслановича про стягнення судових витрат на правничу допомогу, у якій посилаючись на положення ст. 142 ЦПК України, вважає, що у зв`язку з відмовою позивача - Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 від свого позову та закриття провадження у справі, з останнього на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним під час розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8200,00 грн.

В судовому засіданні адвокат Тивоненко Данило Русланович заяву підтримав.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належить витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року , справа № 336/991/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, розірвано договір №78-98023 від 23 листопада 2019 року, який був укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та стягнуто з фізичної особи-підприємця підприємцем ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20000,00 грн. Зобов`язано ОСОБА_1 повернути фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 металопластикові конструкції згідно із актом прийму передачі від 23.11.2019 року , № заказу 78-98023. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Тобто , договір №78-98023 від 23 листопада 2019 року , на підставі якого частково грунтувались вимоги Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів в справі 331/2117/20 був розірваний Постановою Запорізького апеляційного суду від 03 серпня 2022 року , справа № 336/991/20.

За таких обставин представником Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 було подано заяву про закриття провадження в справі 331/2117/20, яка була задоволена ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 30.09.2022 р..

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, сторону відповідача під час розгляду справи представляв адвокат Тивоненко Данило Русланович., повноваження якого було підтверджено ордером від 14.01.2021 р. та договором про надання правової допомоги № 14/01 від 14.01.2021 р.

Так, на підтвердження факту надання та отримання професійної правничої допомоги, представником відповідача подано до суду копії Додатку №3 від 30.09.2022 року до Договору та акту №3 від 03.10.2022 року про надані послуги до Договору.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

За ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Між тим, звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, які виникли у зв`язку з договором, стороною якого був відповідач , не можуть свідчити про зловживання позивачем своїми процесуальними правами, а тому не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З системного тлумачення положень частин 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічний висновок міститься в численних постановах Верховного Суду, зокрема від 02.12.2020 року (справа № 202/2600/15), від 14.01.2021 року (справа № 521/3011/18), від 02.02.2022 року (справа № 917/3/21).

Таким чином, відповідачем у заяві жодним чином необґрунтовано та не зазначено, які саме дії позивача були недобросовісними, в чому вони полягали, не надано жодних доказів, які б свідчили про зловживання останнім процесуальними правами чи протиправну мету таких дій, ступінь його вини і тд.

Саме по собі подання заяви про відмову позову без його подальшого розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст..ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 26.09.2018 року у справі № 148/312/16-ц (провадження № 61-24189св18).

За таких обставин заява представника відповідача про стягнення з Фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 8200 гривень не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258 260, 141 , 142 ЦПК України , суд, -

Ухвалив :

В стягненні з Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 8200 гривень відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 12 січня 2023 року.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Бондар О.О