СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/93/20

пр. № 2/759/206/23

14 березня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Багінської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у Київській області про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить: - усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 92 років померла мати позивача ОСОБА_4 . Після смерті матері, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачу стало відомо, що Дванадцятою Київської державної нотаріальної конторою 25.09.2019 року зареєстрована спадкова справа за №64793280 (1291/19) за заявою ОСОБА_2 . Останні 15 років мати позивача через похилий вік та хворобу серця перебувала у безпорадному стані та потребували постійного догляду та піклування. Після того, як мати позивача захворіла на атеросклеротичний кардіосклероз, позивач самостійно здійснював догляд за нею, купував продукти та ліки, забезпечував її матеріально, надава їй необхідну допомогу. Відповідач відмовилася від догляду за хворою, жодним чином їй не допомагала та не цікавилася її станом здоров`я, не брала жодної участі у похованні, витрати на поховання ніс особисто позивач. Враховуючи вищевикладене на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України, вважає, що відповідач підлягає усуненню від права на спадкування.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала повністю, з мотивів наведених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві.

В судове засідання представники третіх осіб Дванадцятої Київської нотаріальної контори та Головного управління юстиції у Київській області не з`явились, про дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори направили заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Допитані в судовому засіданні свідки дали такі показання.

Свідок ОСОБА_7 , який являється сусідом померлої ОСОБА_4 , дав показання про те, що протягом останнії півроку до смерті, ОСОБА_4 в силу похилого віку стала потребувати сторонньої допомоги, оскільки через безпорадний стан вона спочатку перестала виходити із своєї квартири, а потім і взагалі не могла підвестися та була прикута до ліжка. Також пояснив, що інколи до нього заходив позивач та запитував по сусідсву як справи. Зазначив, що позивач домовився із доглядальницею, яка щоденно знаходилась з ОСОБА_4 та надавала необхідну допомогу.

Свідок ОСОБА_8 , яка була доглядальницею у померлої ОСОБА_4 , показала, що вона приїздила до померлої по середах, один день на тиждень, оскільки остання постійно працевлаштована на роботі. Також вказала, що обробляла померлій, маззю ногу.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , є дітьми померлої ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народеження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 9, 87).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 31.07.2019 року (а.с. 10), внаслідок смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно.

З матеріалів спадкової справи спадкодавця ОСОБА_4 , підтверджується звернення після її смерті наступних осіб: сина померлої ОСОБА_1 , дочки ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_9 .

Також, згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Науменко М.Г. від 13.12.2017 року, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_10 належну їй частку (частину) квартири під номером АДРЕСА_1 (а.с. 127).

Як вбачається з довідки про причину смерті №197 від 31.07.2019 року, ОСОБА_4 , померла у віці 92 роки та причиною смерті стала - хронічна серцева недостатність ІІ ст. (а.с.11).

З досліджуваної судом медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 , 1927 року народження, вбачається, що померла мала діагноз - хронічна серцева недостатність, померла у віці 92 роки.

Крім того, відповідно до запису від 31.07.2019 в амбулаторній картці ОСОБА_4 , зазначено, що на основі записів в амбулаторній картці та акта констатації смерті, виданоно лікарське свідоцтво № 197, діазноз: - хронічна серцева недостатність ІІ ст.; - ІХС. Атерослеротичний кардіо склероз.

Згідно направлення/ордера від 23.07.2019 року у ОСОБА_4 вказаний наступний діагноз: варикозний тромбофлебіт (а.с.19).

На підтвердження того, що позивач особисто займався організацією в похованні та похованням померлої ОСОБА_4 останній надав свідоцтво про поховання від 31.07.2019 року №024773 та договір-замовлення №8ю29081П на організацію та проведення поховання від 31.07.2019 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_11 про відомі обставини, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. вбачається, що її сусідами стали сім`я ОСОБА_4 . Тривалий час перед смертю ОСОБА_4 потребувала сторонньої допомоги, оскільки навіть без супроводу не могла вийти за поріг своєї квартири, а згодом в силу безпорадного стану не могла підвестися та була прикута до ліжка. На скільки ОСОБА_11 відомо, ОСОБА_4 просила ОСОБА_1 кілька разів зателефонувати дочці ОСОБА_2 , аби вона приїхала на допомогу, проте ОСОБА_2 відмовилась доглядати свою матір або хоча б в якійсь мірі брати участь в її догляді (а.с.205).

Позивач у справі на підставі ч. 5 ст.1244 ЦК України просить усунути відповідача від права на спадкування, оскільки вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_4 , яка потребував допомоги в зв`язку із хворобою та черех похилий вік, а також у зв`язку з тим, що відповідач не цікавилася життям та здоров`ям матері, яка в силу захворювань перебувала у безпорадному стані.

Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності підстав для усунення відповідача від права на спадкування майна ОСОБА_4 , суд зважає на наступне.

За змістом ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом чч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч.ч.5-6 ст.1224 ЦК України ).

Таким чином закон передбачає можливість усунення особи від права на спадкування за умови встановлення судом певного юридичного складу.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч.5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Зазначений правовий висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 127/11015/17 (провадження № 61-13141 св 18).

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі №133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

З досліджених в судовому засіданні доказів та фактичних обставин справи суд не встановив юридичного складу для ухвалення рішення про усунення відповідача від спадкування до майна, що залишилась після смерті ОСОБА_4 , з наступних підстав.

Так, суд приймає до уваги медичну документацію спадкодавця, а саме амбулаторну картку ОСОБА_4 , яка була досліджена в судовому засіданні, та згідно з якою ОСОБА_4 мала діагноз- хронічна серцева недостатність.

Свідки суду показали, що померла ОСОБА_4 , перебувала в безпорадному стані, оскільки остання перестала виходити із своєї квартири,а потім взагалі не могла підвестися та була прикута до ліжка.

Проте, суд звертає увагу на ту обставину, що безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Доводити факт безпорадного стану тільки поясненнями позивача та свідків є недостатнім з огляду на те, що позивач заперечує право відповідача на спадщину.

Відтак, доказів того, що стан ОСОБА_4 був фізично безпомічним та безпорадним, позивачем не надано.

Зазначена позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 року у справі №200/21452/15-ц.

Також слід зазначити, що у справі відсутні належні та допустимі докази про те, що ОСОБА_4 зверталась по допомогу до ОСОБА_2 і та їй відмовила в наданні такої допомоги.

Надані позивачем ОСОБА_1 пояснення, що він здійснював догляд за померлою ОСОБА_4 та наймав раз у тиждень доглядальницю для останньої, правового значення для вирішення спору не мають, оскільки не доводять факту ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю.

При цьому, доводи позивача про те, що відповідач не приймала участь у витратах та здійснені процедури поховання спадкодавця за змістом частини ч.5 ст.1224 ЦК України не може вважатись ухиленням відповідача від надання допомоги спадкодавцю.

Отже, позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що відповідач ухилялась від надання спадкодавцеві допомоги, а в свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи в безпорадному стані, потребувала допомоги саме від відповідача ОСОБА_2 при тому, що така допомога надавалася позивачем.

Окрім наведеного суд звертає увагу на те, що жодним доказом по справі не підтверджується та обставина, що позивач чи будь - які інші особи звертались до відповідача з проханням надати позивачу допомогу у будь - якій формі.

Окрім цього, судом не встановлено потреби спадкодавця у матеріальній допомозі зі сторони відповідача, не встановлено висунення до відповідача самим спадкодавцем (чи будь - якими іншими особами) прохання (вимоги) надання допомоги, а як наслідок не встановлено і факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги (тобто умисних дій відповідача спрямованих на ухилення від надання спадкодавцеві допомоги).

Також позивачем під час надання пояснень визнано ту обставину, що після того, як спадкодавець захворіла на атеросклеротичний кардіосклероз, остання була забезпечена усім необхідним (лікуванням, харчуванням, доглядом та піклуванням), а тому суд приходить до висновку, що спадкодавець під час хвороби була забезпечена необхідними формами догляду позивачем ОСОБА_1 , а тому спадкодавець не потребувала ще й фізичного догляду зі сторони відповідача, оскільки такий догляд здійснювався іншою особою.

Таким чином, суд встановив, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів потреби спадкодавця у наданні допомоги відповідачем, звернення до відповідача з проханням (вимоги) про надання такої допомоги, а також ухилення відповідача ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем щодо майна померлої ОСОБА_4 , від надання спадкодавцеві такої допомоги, а тому в задоволенні позову про усунення її від права на спадкування слід відмовити.

Доводи позивача щодо понесення нею витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця в якості підстав для усунення відповідача від права спадкування судом до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.1232 ЦК України, понесення особою таких витрат є підставою для їх стягнення зі спадкоємців у разі їх розумності та обґрунтованості, проте не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування.

З огляду на викладене в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись 1216, 1223, 1224, 1232, 1235, 1241 ЦК України, ст.ст.141, 259, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Головне управління юстиції у Київській області про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення буде виготовлено 23.03.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда