Справа № 594/1263/23
У Х В А Л А

25 вересня 2023 року

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Борщівська державна нотаріальна контора, м.Борщів, вул.Шевченка,20а/305 Чортквіського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Іжук Б.В., звернулася в суд з позовом про визнання права власності, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 та земельну ділянку, площею 0,44 га, що знаходиться на території Пищатинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області.

В обґрунтування позову посилається на те, що коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, то нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, а щодо земельної ділянки, то нотаріус зазначила, що на ім`я спадкодавця видане рішення Пищатинською сільською радою народних депутатів від 22 серпня 1997 року № 22, проте згідно статті 125 Земельного кодексу України дана земельна ділянка не зареєстрована, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не має змоги підтвердити належність даного майна спадкодавцеві.

Зазначила, що спадкодавець, ОСОБА_3 , склала заповіт, посвідчений Стрілковецькою сільською радою 18 лютого 1988 року за № 2, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , однак відповідно до інформаційної довідки виданої Державним нотаріальним архівом Тернопільської області від 15 червня 2023 року № 404/01-21, Борщівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за № 76/2005, на підставі заяви про відмову від прийняття спадщини в користь ОСОБА_1 від імені ОСОБА_2 від 17 лютого 2005 року № 67 та заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за № 102. Заяв від інших спадкоємців не надходило.

Проте, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Аналогічна правова позиція викладена 19 січня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 280/4/18, провадження № 61-403св19 (ЄДРСРУ № 102765474).

Однак, позивачкою в позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог не зазначено чому відповідачем вказано ОСОБА_2 та в чому саме полягають вимоги до неї, оскільки, як встановлено з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини в установлений законом строк, а отже є такою, що не прийняла спадщину.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Позивачкою долучено до матеріалів позовної заяви довідку старости Пищатинського старостинського округу №88 від 12 травня 2023 року про те, що господарство, яке належало ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 станом на 15 квітня 1991 року відносилось до двору колгоспника.

Однак позивачкою в позовній заяві не зазначено доказів на підтвердження того, що спадкодавець ОСОБА_3 була власником спірного домоволодіння і на якій правовій підставі воно їй належало.

Крім того, позивачкою також заявлено вимогу про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку, площею 0,44 га, що знаходиться на території Пищатинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно, та зазначено, що на ім`я спадкодавця видане рішення Пищатинською сільською радою народних депутатів від 22 серпня 1997 року № 22, проте згідно статті 125 Земельного кодексу України дана земельна ділянка не зареєстрована, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не має змоги підтвердити належність даного майна спадкодавцеві.

Проте позивачкою не вказано призначення земельної ділянки площею 0,44 га, на яку вона просить визнати за нею право власності.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"ЗК.

Відповідно до абзацу другого розділу Х перехідних положень Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У Перехідних положеннях Земельного Кодексу України визначено, у разі коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено у завершені процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Однак, позивачка всупереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, не навела відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, а саме, чи вона як спадкоємець зверталася до органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку, передану у власність спадкодавцю, що дає право звернутися до землевпорядної організації та замовити таку технічну документацію.

Окрім того, законом передбачено можливість звернення до суду з позовом про надання права на завершення приватизації земельної ділянки лише після отримання відмови органу виконавчої влади.

Також позивачкою в позовній заяві та в доданих до неї документах не зазначено та не конкретизовано ціни позовних вимог щодо визнання права власності на земельну ділянку площею, 0,44 га.

Як встановлено з наявної в матеріалах позовної заяви копії рішення Пищатинської сільської ради народних депутатів від 22 серпня 1997 року № 22 спадкодавцю ОСОБА_3 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,44 га, з яких: 0,25 га для обслуговування житлових будинків та 0,19 га для ведення особистого підсобного господарства.

Відтак, долучений до позовної заяви лист відділу №3 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 08 вересня 2023 року, згідно якого середня (базова) грошова оцінка 1 кв.м. с.Пищатинці становить 115,92 грн, вартість 1 га ріллі 29558,77 грн, не підтверджує вартості земельних ділянок з цільовим призначенням: для обслуговування житлових будинків та для ведення особистого підсобного господарства.

Вказані обставини позбавляють суд можливості повного та об`єктивного розгляду та вирішення даної справи по суті.

Враховуючи вище наведене, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачці строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення вищезазначених недоліків позовної заяви.

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачці.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Борщівська державна нотаріальна контора, м.Борщів, вул.Шевченка,20а/305 Чортквіського району Тернопільської області, про визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, надавши строк 10 днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя