КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 357/5971/21

номер провадження 22-ц/824/2155/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Хитрова Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року /суддя Кошель Б.І./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вказуючи, що станом на 12.05.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 74 352,75 грн., яка складається з 60 111,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 14 240,93 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, які просив стягнути та вирішити питання судових витрат у справі.

26 серпня 2021 року відповідачкою ОСОБА_1 подано до суду зустрічну позовну заяву до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року первісний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.03.2019 року, що становить 74 352 грн. 75 коп. та судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та розірвання кредитного договору відмовлено. /т. 2 а.с. 29-42/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у первісному позові, задовольнивши зустрічні позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання саме ОСОБА_1 05.09.2021 року кредитних коштів в сумі 60 111, 82 грн., оскільки 05.09.2020 року у неї було вкрадено мобільний телефон, за допомогою якого відбулось несанкціоноване зняття коштів з рахунків, що позивачем спростовано не було. Встановлено також, що в цей же день відбулась зміна облікового запису Приват24 - зміна паролю, операції зняття коштів відбулись після викрадення телефону. Не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що вона повідомила банк за номером 3700 про викрадення мобільного телефону, проте, пошук в базі звернень банком здійснювався за фінансовим номером телефону, який викрали, тому інформація не була знайдена. Щодо надходжень на картку після викрадення телефону, суд першої інстанції не врахував, що вони відбулись за рахунок позики, при цьому для платежу достатньо наявної інформації з телефону. Наголошував, що заява в поліцію написана 05.09.2020 р., а судом першої інстанції не враховано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання паролів або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Хитрова Л.В. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала, що законодавством на користувача покладено обов`язок надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, що дають змогу користуватися ним. Саме користувач зобов`язаний негайно повідомити про втрату. Водночас, в цей день по картці користувача відбулись також надходження коштів, а звернення в поліцію щодо викрадення мобільного телефону не є зверненням щодо викрадення грошових коштів. Встановлено також, що до мобільного номера користувача була підкріплена електронна пошта, доступ до якої є обліковим акантом Google, до якого є вільний доступ. Наголошувала, що перша заява від ОСОБА_1 про викрадення мобільного телефону з фінансовим номером надійшла до банку 06.09.2020 р. о 14.58 год., водночас, законодавством передбачено, що до моменту такого повідомлення ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.

Апелянт в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 25 березня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір №б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 43 500 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

До анкети-заяви позивачем додано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с. 178-192), яка підписана ОСОБА_1 .

Також додано Умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) з використанням кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD» (а.с.193-196), який підписаний ОСОБА_1 .

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» клієнтка ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н отримала наступні картки за № НОМЕР_1 , зі строком дії з 25.03.2019 до 01.2023, та № НОМЕР_2 , зі строком дії з 08.09.2020 до 07.2024. (а.с. 8)

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, виписки по рахунку заборгованість первісного відповідача за вказаним кредитним договором станом на 12.05.2021 становить 74 352,75 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 60 111,82 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 14 240,93 грн.

З пояснень ОСОБА_1 щодо обставин справи, вбачається, що 05.09.2020 року впродовж короткого проміжку часу, невідомою особою з використанням її мобільного телефону через мобільний додаток «Приват24» здійснено перекази грошових коштів, та сплачено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредит невстановленої особи з кредитної картки «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_1 , на суми 18 666,07 грн., 14 327,30 грн.н, 1 030,10 грн., 4 190,04 грн.н, здійснено поповнення електронних гаманців «GlobalMoney» на суму 207,03 грн. та 310,03 грн., замовлено за допомогою сервісу «Миттєва розстрочка» та отримано на вказаний картковий рахунок грошові кошти в сумі 19 999,00 грн, всього на загальну суму 58 729,57 грн.

Також встановлено, що 06.09.2020 року ОСОБА_1 звернулась на гарячу лінію «3700» із заявою про заблокування картки.

Крім того, 10.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Узинського ВП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області про те, що невідома особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами які належать ОСОБА_1 , зазначена заява внесена в ЄРДР за № 0000226 з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України.

На виконання ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2021 року, АТ КБ «ПриватБанк» суду надано інформацію, що відповідно до архіву платежів клієнта ОСОБА_1 у «Приват24», 05.09.2020 року з 10:36 год, виконано 6 платежів з переказу коштів на адресу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та GlobalMoney загальною сумою 37 600,50 грн. Крім того, об 11:13 год на ім`я ОСОБА_1 через торгову точку магазин epicentr.ua оформлений кредит «Миттєва розстрочка» (ідентифікатор магазину 1218В204461448В28С25) загальною сумою 19 999,00 грн. ID договору 2933038, який оформлений за умовами першого списання з картки НОМЕР_1 у розмірі 3 913,14 грн. та подальшого списання із зазначеної картки у розмірі 3 333,17 (а.с. 235-247)

ОСОБА_1 не підтверджує оформлення вказаних договорів та витрат по карті.

Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у зустрічному позові, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору; ч.1 ст. 1049 ЦК України про те, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.; ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що наявність підпису ОСОБА_1 на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також довідці про умови кредитування (паспорт споживчого кредитування) від 25.03.2019 р., яка містить істотні умови кредитування, підтверджує факт укладення кредитного договору безпосередньо між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Також свідченням визнання ОСОБА_1 договірних відносин з АТ КБ «ПриватБанк» є наявність факту виконання нею кредитного договору, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (а.с.235-242), з якої вбачається активне користування ОСОБА_1 кредитними коштами, отриманими від АТ КБ «ПриватБанк», зокрема шляхом зняття готівки в банкоматах відділень банку, повернення кредитних коштів позивачу (погашення обов`язкових платежів), оплати за послуги та товари.

Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с.5-6), станом на 12.05.2021 року, за ОСОБА_1 рахується заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 74 352,75 грн., яку судом першої інстанції обґрунтовано ухвалено стягнути.

Доводи апеляційної скарги щодо стягнення заборгованості зводяться ОСОБА_1 фактично до вимог зустрічного позову та доводів про те, що кредитні договори не вкладались, а телефон, який є фінансовим номером клієнта було вкрадено.

Вказаним доводам надана належна оцінка судом першої інстанції, з якою погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2019 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір №б/н на підставі якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

05.09.2020 року кредитний ліміт по платіжній картці ОСОБА_1 № 073384 був збільшений до 43 500 грн.

05.09.2020 року з платіжної карти ОСОБА_1 № 073384 були зняті грошові кошти на загальну суму 41 515,54 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с.235-240).

Згідно Витягу з ЄРДР за № 0000226 від 10.10.2020 року ОСОБА_1 повідомила, що 05.09.2020 року невідома особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами які належать ОСОБА_1 , завдавши останній матеріального збитку.

Водночас, відповідно до пункту 2.1.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг, власник, відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками», які розміщені на сайті www.privatbank.ua та перебувають у вільному доступі, Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини першої статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно п. 1.1.2.1 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку клієнт зобов`язується не передавати Карти, стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати Карти, стікер PayPass або нанесені на них дані в цілях, які не передбачені цим Договором і суперечать чинному законодавству.

Відповідно до п. 1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в СМС-повідомленні ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobilBanking або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку надання банківських послуг під час використання цих каналів.

Згідно з п. 1.1.5.14 Умов та Правил, клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobilBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Пунктом 2.1.1.9.3 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, встановлено, що держатель картки зобов`язується: - не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, - не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу (пункт 2.1.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг).

Як стверджує ОСОБА_1 , 05.09.2020 року вона звернулася до банку із повідомленням про викрадення мобільного телефону на № 3700. При цьому, будь які докази такого звернення у матеріалах справи відсутні.

Натомість, з наданої на ухвалу суду про витребування доказів інформації про записи телефонних розмов клієнта ОСОБА_1 із оператором банку, вбачається, що вперше інформацію про викрадення мобільного телефону із фінансовим номером остання повідомила лише 06.09.2020 року о 14:58 год.

Отже, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що зняття готівки були вчинені до отримання банком повідомлення від ОСОБА_1 щодо здійснення незаконних операцій із її банківською карткою. Відповідальність банку за зняття коштів з картки настає після її блокування, а до того моменту як банку буде повідомлено про несанкціонований переказ, він не має права обмежувати дії клієнта, контролювати процедуру зняття готівки з картки тощо. У свою чергу, згідно з п. 6 розділу VI Положення, до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що вона повідомила банк за номером 3700 про викрадення мобільного телефону, проте, пошук в базі звернень банком здійснювався за фінансовим номером телефону, який викрали, тому інформація не була знайдена, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що тягар доведення в даному випадку покладено на ОСОБА_1 .

В свою чергу, банком доведено те, що вперше інформацію про викрадення мобільного телефону із фінансовим номером остання повідомила лише 06.09.2020 року о 14:58 год.

Саме користувач зобов`язаний негайно повідомити про втрату. Звернення в поліцію щодо викрадення мобільного телефону 05.09.2020 р., не є зверненням щодо викрадення грошових коштів та не ототожнюється з повідомленням банку. ОСОБА_1 не спростованого того, що перша заява до банку про викрадення мобільного телефону з фінансовим номером надійшла 06.09.2020 р. о 14.58 год., а тому, до моменту такого повідомлення ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: