Справа № 464/609/23
пр.№ 2/464/599/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Андрушко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 06 серпня 2005 року сторони перебували у шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.01.2018 розірвано. В подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із позивачем. З 2018 року ОСОБА_2 за домовленістю перераховував на утримання доньки грошові кошти у розмірі 1 600,00 грн. на місяць, з 2020 року в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. Однак, з липня 2022 року останній перестав надавати кошти на утримання дитини, не бере участі у її вихованні. Позивач намагається забезпечити доньці належні умови, значну частину власного доходу витрачає на репетиторів доньки, оскільки остання навчається в 10 класі та готується до екзаменів, бажає вступити до навчального закладу закордоном. Окрім цього, донька відвідує секцію танців. Стверджує, що відповідач з 2018 року працює закордоном, має достатній дохід, оскільки їй відомо, що він придбав нерухомість, та оскільки позивач самостійно не в змозі забезпечити належне утримання дитини, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки.

19.04.2023 від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що вимога про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. є безпідставною та необґрунтованою та просить зменшити такий розмір до 1 500,00 грн., виходячи з наступного. Зазначає, що укладений між сторонами шлюб розірвано з ініціативи позивача. З цього моменту він фінансово допомагав утримувати доньку, давав кошти на одяг, навчання та лікування. Вказує, що для придбання нерухомості йому довелось позичити велику суму коштів, яку на даний час не має можливості повернути. Вважає, що сума аліментів, яку прохає стягувати позивач, є необґрунтовано великою та не відповідає його фінансовим можливостям, оскільки з моменту введення не території України воєнного стану він залишився без роботи, а на даний час знаходиться в її пошуках. Зазначає, що у разі фінансової спроможності надаватиме кошти на утримання доньки.

21.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вказує на те, що за час перебування у шлюбі відповідач знаходився у пошуках роботи, у зв`язку із чим їх фінансове становище було незадовільним. ОСОБА_2 не турбувався про добробут їхньої сім`ї. Донька мала вроджені проблеми зі здоров`ям, а тому потребувала постійного медичного догляду, що вимагає значних витрат, які позивач самостійно понесла до повного одужання дитини. Враховуючи те, що ОСОБА_3 закінчує навчання у школі, знаходиться в підготовці до вступу в вищий навчальний заклад, що також потребує додаткових витрат, та те, що батько та матір мають рівноцінний обов`язок утримувати дитину, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

16.05.2023 позивачем ОСОБА_1 подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

29.05.2023 відповідач звернувся до суду із запереченнями названими відповідь на відзив на позовну заяву, в яких підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, та просив задовольнити позовні вимоги частково, стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2023 і до закінчення 2023 року.

Ухвалою суду від 09.02.2023 прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про проведення розгляду справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

При цьому, статтею 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів, як це визначено, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При дослідженні доказів, судом встановлено.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб 06 серпня 2005 року, зареєстрували такий у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2046. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 3).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24.01.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 серпня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №2046 (а. с. 4).

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.06.2007 (а.с. 5).

Як вбачається із довідки №40203 про реєстрацію місця проживання від 29.07.2021 та довідки №46698 про реєстрацію місця проживання від 31.08.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 6, 7).

З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив, що ОСОБА_3 є дочкою Позивача та Відповідача, на момент розгляду справи є неповнолітньою та проживає із позивачем, а тому ОСОБА_1 довела, що ОСОБА_2 як батько несе рівні з нею обов`язки щодо утримання дочки та зобов`язаний сплачувати аліменти.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд зважає на наступне.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

З доводів заяв по суті сторін встановлено, що дитина на даний час є здоровою. Доказів, про матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина суду не надано. Так само, як не надано доказів, про те, що на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 позивачем здійснюються витрати в розмірі 20000 грн. щомісячно.

При цьому, при вирішенні вказаного спору суд не бере до уваги докази подані позивачем згідно клопотання про долучення доказів до матеріалів справи від 16.05.2023, оскільки в силу ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). При цьому, жодних доводів, про неможливість долучення вказаних доказів із позовною заявою чи відповіддю на відзив позивач не навела. Крім того, з наданих копій документів, суд не може встановити, що витрати здійснені позивачем, скеровувалися на утримання дитини, носять систематичний, щомісячний характер, є необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та здійснюються на підставі відповідних договорів укладених в інтересах неповнолітньої, а тому не представляється можливим встановити їх належність.

Одночасно, згідно з положеннями ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Огляду на вищевикладене, та беручи до уваги доводи позивача щодо спірних витрат на розвиток дитини, суд зазначає, що заявлені вимоги позивача мають ознаки додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а тому підлягають окремому доведенню в провадженні з іншим предметом спору.

Крім того, суд критично розцінює докази долучені відповідачем згідно процесуальної заяви від 29.05.2023, оскільки згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, а тому в силу ч.4 вказаної норми суд вважає такі, що не стосуються предмета доказування, у зв`язку із чим не бере їх до розгляду.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум», згідно котрої прожитковий мінімум затверджується Верховною Радою в законі про Державний бюджет на відповідний рік, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», відповідно до котрої розмір прожиткового мінімуму станом на 2023 рік для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні, ст. 8 вказаного Закону, котрою встановлено розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, що становить 6700 гривень, в судовому засіданні не доведено розміру місячного доходу відповідача, наявності на його утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, факту наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати, зважаючи на відсутність доказів щодо непрацездатності відповідача, суд прийшов до переконання, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ОСОБА_3 буде розмір аліментів у сумі 3000 грн., у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06 лютого 2023 року.

Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Позивач, при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненою від сплати судового збору.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути 322,08 грн. (3 000 * 1 073,60/10 000 = 322,08) судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, те, що позов задоволено частково, а позивач в силу дії п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відтак судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 322,08 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України, 141, 181, 191, 198, 199 СК України, ст. 7-8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», керуючись ст.ст.2, 4, 13, 211, 213, 259, 263-265, 273, 354, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 06 лютого 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 322 (триста двадцять дві) гривні 08 (вісім) копійок.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 01 червня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: Івано-Франківська обл., Тлумацький р-н, с. Королівка.

Головуюча Сабара Л.В.