Справа № 944/6712/21 Головуючий у 1 інстанції: Колтун Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1243/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м.Львів

Справа № 944/6712/21

Провадження № 22ц/811/1243/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Яворові 22 березня 2023 року у складі судді Колтуна Ю.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» про відшкодування шкоди,-

встановив:

3 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota RAV4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з його (позивача) автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.3, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Вказує, що внаслідок ДТП автомобіль «ВАЗ 21043» отримав технічні пошкодження. Зазначає, що ФОП ОСОБА_3 надав послуги по перевезенню його автомобіля. Стверджує, що вартість наданих послуг становить 1 200 грн., що підтверджується актом №2. Посилається на те, що вказана сума не була йому компенсована і підлягає стягненню з ПрАТ «Стархова компанія «Граве України». Вказує, що автомобіль «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Зазначає, що він ( ОСОБА_2 ) діє в інтересах ОСОБА_4 на підставі довіреності від 18 березня 2021 року. Зазначає, що постановою Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2020 року встановлено вину ОСОБА_1 у скоєній ДТП та нанесенню пошкоджень його (позивача) транспортному засобу. 17 грудня 2020 року проведено оцінку вартості матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП, що згідно з висновку №130 становить 55 570, 70 грн. Вказує, що страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 44 296,93 грн. Залишок загальної суми невідшкодованої майнової шкоди становить 11 273,77 грн., які ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 . Посилається на те, що внаслідок ДТП йому (позивачу) завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінює в 15 000 грн. Стверджує, що йому спричинені тілесні ушкодження, внаслідок ДТП, що зумовили розлад здоров`я, пошкодження транспортного засобу порушили звичний розпорядок його життя, що призвело до погіршення психологічного стану, втрати сну та появи тривожності. Просить позов задовольнити.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_2 1 200 грн. відшкодування за оплату щодо перевезення автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_2 . Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі по 102, 46 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі по 1 128, 50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду в частині задоволених позовних вимог до неї незаконним та необґрунтованим. Вважає, що позивач не довів факт завдання йому моральної шкоди у визначеному судом розмірі. Звертає увагу, що автомобіль ВАЗ 21043 не належав позивачу, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про те, що моральна шкода завдана ОСОБА_2 шляхом пошкодження належного йому згаданого автомобіля. Стверджує, що належним відповідачем за відшкодування моральної шкоди є ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна», а не вона. Окрім цього, висновок суду про підтвердження позивачем витрат у розмірі 10 000 грн. на професійну правничу допомогу адвоката не ґрунтується на належних доказах. Просить скасувати рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22 березня 2023 року в частині задоволеного позову до неї та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, зокрема, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено таку постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Toyota RAV4», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснила зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п. 12.3, 13.1 ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2020 року у справі №944/4621/20 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

18 березня 2021 року ОСОБА_4 нотаріально посвідченою довіреністю уповноважила Карпина І.Й. представляти її інтереси, пов`язані з розпорядженням автомобілем автомобіля «ВАЗ 21043», належним їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 .

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 була застрахована ПрАТ СК «Граве Україна» згідно Полісу №АО/1601733 від 25 травня 2020 року.

16 червня 2021 року страховиком проведена виплата страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 44 296,93 грн.

З відповіді КНП «Новояворівська лікарня імені Юрія Липи» від 13 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_2 23 жовтня 2020 року звертався за медичною допомогою.

В частині вирішення спору щодо відшкодування позивачу моральної шкоди оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно постанови Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачу спричинені тілесні ушкодження, які потягли за собою порушення звичайного способу життя позивача, втрату нормальних життєвих зв`язків, фізичний біль та страждання, що викликало необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З урахуванням принципів розумності і справедливості, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., що є достатнім для відшкодування позивачу такої шкоди.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, зокрема, на правничу допомогу, судом зазначено наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

24 березня 2021 року між позивачем та адвокатом Тимощуком О.І. укладено договір про надання правової допомоги. До матеріалів справи долучено ордер про надання правничої (правової) допомоги б/н від 24 березня 2021 року Серії ВС № 1067018.

Згідно розрахунку вартості робіт адвоката від 24 березня 2021 року на підставі договору про надання правової допомоги, вартість наданих адвокатом послуг становить 10 000 грн.

Суд першої інстанції врахував, що співвідношення ціни позову із розміром заявлених витрат у даній конкретній справі не є абсолютно визначальним для оцінки питання реальності наданих адвокатом послуг. Окрім співмірності до ціни позову, суд врахував дійсну необхідність проведених адвокатом дій для надання правової допомоги, враховуючи критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат у розмірі 10 000 грн.

З урахуванням того, що позов задоволено частково, суд вірно визначив, що понесені позивачем судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимоги позивача задоволено на 22,57%, відтак, понесені позивачем судові витрати, що складаються із витрат на правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі 2 257 грн. (10000 х 22,57 : 100 = 2 257) у рівних частках по 1 128,50 грн. з кожного.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 4 вересня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш_______________ Р.В. Савуляк