Справа № 147/456/23
Провадження № 2/147/157/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борейко О. Г. ,

із секретарем Прокопенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження, в смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що 26.07.2019 позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельнийькому районах Головного управління юстиції у Вінницькій області, про що складено актовий запис №33. За час спільного проживання у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя у сторін не склалося з причин несумісності характерів та різних поглядів на життя. З травня 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та фактичних шлюбних відносин не підтримують, шлюб має лише формальний характер, подальше сімейне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки позивач цього не бажає через втрату взаємних почуттів, довіри та любові. Враховуючи наведене позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

03 травня 2023 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Мазура О. В. надійшло клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, у клопотанні представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн. та провести розгляд даного клопотання без сторони позивача.

08 травня 2023 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення судом витрат на правничу допомогу, мотивоване тим, що розмір гонорару адвоката є занадто завищеним, не співмірним з огляду на витрачений адвокатом час на підготовку такої заяви, її складності, кваліфікації адвоката та кількості сторінок позовної заяви.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак 24 квітня 2023 року подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, висловилася, що позов підтримує в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, однак 26 квітня 2023 року подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Судом встановлено, що 26 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №33. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається.

Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.

Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем.

З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати не вживаючи заходів для примирення.

Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Щодо судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд вважає за необхідне розподілити судові витрати згідно з вимогами ст.ст.141,142 ЦПК України, ст.7 ЗаконуУкраїни «Про судовий збір»: стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн. та зобов`язати ГУДКСУ у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору відповідно до квитанції №ПН814 від 11.04.2023 в сумі 536,80 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано договір про надання правової (правничої) допомоги 11.04.2023 укладений між адвокатом Мазуром О. В. та клієнтом Краківською Д. М., акт виконаних робіт та наданих послуг (щодо надання правничої допомоги) ВІД 27.04.2023, фіскальний чек від 11.04.2023 на суму 5000,00 грн., ордер серії АВ №1073794.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такі ж висновки знайшли своє відображення у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18 (провадження №61-6486св19).

Відповідачем подано клопотання про зменшення судом витрат на правничу допомогу, в якому зазначив, що розмір гонорару адвоката є занадто завищеним, не співмірним з огляду на витрачений адвокатом час на підготовку такої заяви, її складності, кваліфікації адвоката та кількості сторінок позовної заяви. Згідно з Актом виконаних робіт від 27.04.2023 правова допомога була оцінена на 5000,00 грн. за 4 години роботи адвоката, однак, відповідач вважає, що заявлена сума до стягнення, є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних виконаних адвокатом робіт, в той час, як практика зі спірного питання (розірвання шлюбу) є давно сформованою та її застосування не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження, сама позовна заява є типовою та нескладною для даного виду цивільно-правових відносин та не потребує витрачання часу, як зазначено адвокатом. З урахуванням наведеного відповідач просить зменшити витрати за надання правничої допомоги до 1000,00 грн., тоді це буде відповідати засадам справедливості, виваженості та розумності.

Здійснивши аналіз клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про зменшення судом витрат на правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що дана справа має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення даної справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності. Суд враховує, що законодавство у цій категорії справ є стабільне і судова практика має ознаку єдності. Також, судом враховано ту обставину, що представник відповідача участі в судовому засіданні не брав, проаналізувавши зміст позовної заяви і доданих до неї документів, на думку суду адвокатом не витрачено значного часу.

За наведених обставин у їх сукупності, визначаючи пропорційність предмета спору з розміром витрат на правничу допомогу, за встановлених обставин, беручи до уваги обставини цієї справи, заперечення відповідача щодо заявленої суми судових витрат, на думку суду, наданий позивачем розрахунок суми фіксованого гонорару в розмірі 5000,00 грн. є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, не відповідає критерію їх дійсності та розумності розміру.

Отже, на підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 5 ст. 137 ЦПК України, для зменшення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу до 1000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104-115 СК України, ст. 13, 81, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , який був зареєстрований 26 липня 2019 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Тростянецькому та Чечельницькому районах Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №33.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) витрат зі сплати судового збору.

Зобов`язати ГУДКСУ у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору в сумі 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) сплачених відповідно до квитанції №ПН814 від 11.04.2023.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до або через відповідні суди, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП- НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О. Г. Борейко