Справа №463/459/23
Провадження №6/463/24/23
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви

про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

09 березня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Маковецького З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

адвокат Опришко О.З., діючи в інтересах ОСОБА_2 на підставі ордеру серії ВС №1181284 від 19 січня 2023 року, звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із заявою, відповідно до якої просить постановити ухвалу про визнання виконавчого листа №2-3695/10 від 1 червня 2011 року, виданого Личаківським районним судом міста Львова таким, що не підлягає виконанню; скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича ВП №69478208 від 21 липня 2022 року про відкриття виконавчого провадження.

Подану заяву мотивує тим, що 1 червня 2011 року Личаківський районний суд м. Львова видав виконавчий лист №2-3695/10 про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №ВL3127 від 16 квітня 2008 року в розмірі 151611,19 доларів США, що еквівалентно 1213071 грн. 45 коп. та 1820 грн. судових витрат. Стягувачем неодноразово подавався зазначений вище виконавчий лист на виконання, наслідком чого було відкриття виконавчих проваджень та подальші повернення виконавчого листа стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Водночас вважає, що виконавчий лист №2-3695/10 від 1 червня 2011 року не підлягає виконанню. Зокрема вказує, що даний виконавчий лист вперше пред`явлений до виконання ПАТ «Універсал Банк» 6 лютого 2012 року до Личаківського ВДВС у місті Львові та 27 серпня 2012 року такий було повернуто без виконання. Наступного разу вказаний виконавчий лист пред`явлений до виконання стягувачем 26 листопада 2015 року.

Зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла станом на 2015 рік, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 22 Закону - тобто протягом року з дня повернення виконавчого листа №2-3695/10, яке відбулось 27 серпня 2012 року. Однак у даному випадку стягувач пред`явив виконавчий лист до виконання більш ніж через три роки, з клопотанням про поновлення пропущеного строку подачі виконавчого листа до виконання стягувач до суду не звертався.

Відтак звертає увагу на позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-711ц, згідно з якою відповідно до ч. 1 ст. 24, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

З врахуванням наведеного просить в порядку ст. 432 ЦПК України визнати вказаний виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того разом з вказаною заявою представником заявника (боржника) подано до суду заяву про зупинення виконання за виконавчим документом (виконавчим листом) №2-3695/10 від 1 червня 2011 року у виконавчому провадженні ВП №69478208 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В.

Подану заяву мотивує тим, що даний виконавчий документ перебуває на виконанні в приватного виконавця Маковецького З.В., виконавче провадження ВП №69478208. Вказує, що 21 грудня 2022 року від приватного виконавця на адресу заявника надійшло повідомлення №3006 від 26 грудня 2022 року щодо реалізації майна ОСОБА_2 , торги з реалізації майна призначені на 30 січня 2023 року. Відтак заявник просить зупинити виконання за виконавчим листом в межах вказаного виконавчого провадження для ефективного захисту судом, оскільки у випадку невжиття такого заходу за час судового розгляду буде реалізоване нерухоме майно позивача. Вказує, що вчинення виконавчих дій призведе до необхідності вчинення комплексу заходів повороту виконавчих дій, та беручи до уваги складний стан держави та ведення бойових дій в країні, арешт рахунків, стягнення коштів та реалізація нерухомого майна не тільки позбавить заявника та його сім`ю засобів для існування, а окрім того, позбавить його нерухомості в незаконний спосіб.

Заяву було подано до Личаківського районного суду м. Львова 24 січня 2023 року, системою автоматизованого документообігу для розгляду такої визначено головуючого суддю Стрепка Н.Л., заяву було призначено до розгляду на 3 лютого 2023 року.

В судовому засіданні 3 лютого 2023 року у зв`язку з неявкою у таке учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час та місце розгляду заяви, такий було відкладено на 23 лютого 2023 року.

22 лютого 2023 року на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення представника стягувача АТ «Універсал Банк» - Бойчука Я.В., що діє на підставі довіреності №5 ЕЮД від 29 березня 2022 року, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви.

Звертає увагу на те, що з відповіді Личаківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 12 вересня 2022 року, яку долучено представником заявника, вбачається, що вказаний виконавчий лист неодноразово перебував на виконанні у відділі, водночас жодну з постанов про відкриття виконавчого провадження за вказаним листом боржником оскаржено не було. Вказує, що на даний час виконавчий лист перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. та 21 липня 2022 року ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69478208. Зазначає, що за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено, що ним було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого його обов`язок припинився, або його обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями ст. 452 ЦПК України. При цьому звертає увагу на те, що у стягувача залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі доведеності згідно з ст. 433 ЦПК України. Відтак вважає, що у даному випадку відсутні підстави для визнання виконавчого листа №2-3695 виданого 1 червня 2011 року таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того звертає увагу на те, що ст. 447 ЦК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою на рішення приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, яким на їх думку порушено їхні права чи свободи. Така скарга подасться до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Вказує, що у даному випадку боржник повинен був дізнатися про порушення свого права з часу отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак навіть якщо до нього не надходила постанова про відкриття виконавчого провадження, то боржник знав про існування такого, оскільки 24 жовтня 2022 року в його інтересах адвокат Шимчишин І.С. звертався до приватного виконавця в межах даного виконавчого провадження із заявою про скасування арешту, який було накладено на грошові кошти ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 23 лютого 2023 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника заявника, а наступне судове засідання, призначене на 3 березня 2023 року, не відбулось у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у Львівській обл.

В судовому засіданні 9 березня 2023 року представник заявника (боржника) Опришко О.З. подану заяву підтримав з мотивів, викладених у такій, просив її задовольнити. Крім того, подав письмові заперечення на пояснення стягувача від 21 лютого 2023 року відповідно до яких вказує, що постанов про відкриття виконавчих проваджень боржник не отримував та останній вправі самостійно вибирати спосіб захист уст свого порушеного права. Зазначає, що стягувачем не наведено доводів пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та вважає, що стягувач не спростував наведенні в заяві доводи боржника щодо визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Приватний виконавець в судовому засіданні відносно задоволення заяви заперечив і пояснив, що строк на пред`явлення виконавчого документа не пропущено та станом на сьогодні виконавче провадження зупинено у зв`язку з перебуванням боржника в складі Збройних Сил України.

Представник стягувача АТ «Універсал Банк» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце його проведення, а тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності такого, відносно чого інші учасники процесу не заперечили.

Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали заяви та цивільної справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, а п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

При цьому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення підлягають примусовому виконанню в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України також визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того згідно з ч. 3 даної статті Кодексу до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 9 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так в судовому засіданні встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2010 року у справі №2-3695/10, задоволено позов ПАТ «Універсал Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № BL 3127 від 16 квітня 2008 року в розмірі 151611,19 доларів США, що еквівалентно 1213071,45 грн. та 1820 грн. судових витрат (https://reyestr.court.gov.ua/Review/57289789).

1 червня 2011 року Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №2-3695 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № BL 3127 від 16 квітня 2008 року в розмірі 151611,19 доларів США, що еквівалентно 1213071,45 грн. та 1820 грн. судових витрат.

6 лютого 2012 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 1 червня 2011 року Личаківським районним судом м. Львова, ВП №31059108.

15 лютого 2012 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 в межах суми звернення стягнення: 1214891,45 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2

27 серпня 2012 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв`язку з не виявленням майна зареєстрованого за боржником та відсутністю такого за місцем його реєстрації.

26 листопада 2015 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 1 червня 2011 року Личаківським районним судом м. Львова, ВП №49484311.

30 листопада 2015 року головним державним виконавцем Личаківського ВДВС Львівського МУЮ на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з надходженням заяви стягувача від 30 листопада 2015 року про повернення виконавчого документа без виконання.

Окрім цього, як встановлено ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85966216), виконавчий лист №2-3695/10 також перебував на виконанні в період 2017 року та такий постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 31 березня 2017 року (ВП № 52562580) у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.

8 жовтня 2019 року державним виконавцем Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 1 червня 2011 року Личаківським районним судом м. Львова, ВП №60247214.

ОСОБА_2 звертався до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 60247214 від 8 жовтня 2019 року, однак вказаною вище ухвалою суду від 28 листопада 2019 року у задоволенні такої було відмовлено.

Подану заяву ОСОБА_2 мотивував зокрема тим, що на його думку станом на 2019 рік строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив. Водночас судом під час розгляду скарги було встановлено, що термін пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-3695/10 від 1 червня 2011 року 3 роки, рішення набрало законної сили 16 травня 2011 року, однак у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу строк пред`явлення такого було перервано та його слід відраховувати з 31 березня 2017 року, а відтак строк звернення до виконання виконавчого листа на той час мав завершуватися 31 березня 2020 року та стягувачем не було пропущено зазначеного строку.

29 травня 2020 року старшим державним виконавцем Личаківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101298015), залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 4 серпня 2022 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/105771568), було відмовлено у задоволенні скарги адвоката Беня Б.З. в інтересах ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту, накладеного у межах виконавчих проваджень №3105108, 49484311, 60247214.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. від 21 липня 2022 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 1 червня 2011 року Личаківським районним судом м. Львова, ВП №69478208 (а.с. 12).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як встановлено судом, вперше виконавче провадження за виконавчим листом №2-3695/10, виданим 1 червня 2011 року, було відкрито 15 лютого 2012 року та 27 серпня 2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві у зв`язку з не виявленням майна зареєстрованого за боржником та відсутністю такого за місцем його реєстрації, тобто на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на той час. Після наведеного 26 листопада 2015 року виконавче провадження за таким знову було відкрито.

Заявник у своїй заяві вказує, що на його думку у даному випадку стягувачем було пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки в редакції станом на 2015 рік ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» визначала такий строк в 1 рік, а пройшло понад 3 роки.

Так частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року, що на даний час втратив силу, в редакції, чинній станом на 12 серпня 2012 року та 26 листопада 2015 року, було визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Частинами 2-3 ст. 23 Закону було визначено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

При цьому ч. 1 ст. 22 такого було визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, як вже зазначалось вище, під час розгляду скарги представника боржника судом було встановлено, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-3695/10, виданого 1 червня 2011 року Личаківським районним судом м. Львова, становить не один рік, а три роки.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року було визначено, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби (ч. 1). Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 2).

Суд звертає увагу на те, що постанова головного державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського МУЮ від 26 листопада 2015 року про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа (ВП №49484311) боржником не оскаржувалась та таку не було скасовано, відтак з врахуванням наведених вище положень презюмується, що при відкритті такого виконавцем було встановлено, що строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання не закінчився. При цьому оскільки заяву про відкриття такого провадження стягувачем могло бути скеровано до виконавчої служби засобами поштового зв`язку в межах трьохрічного строку від дня його повернення, матеріали справи не містять копії такої заяви та суд позбавлений можливості отримати копію такої для спростування зазначеної обставини з матеріалів виконавчого провадження у зв`язку з закінченням терміну зберігання, а відтак в суду відсутні підстави вважати, що стягувачем у 2015 році було пропущено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-3695/10 від 1 червня 2011 року.

Враховуючи наведене вище, а також те, що інших підстав, визначених ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржником не наведено, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа №2-3695/10 від 1 червня 2011 року, виданого Личаківським районним судом міста Львова таким, що не підлягає виконанню, а також подана разом з такою заява про зупинення виконання за вказаним виконавчим листом у виконавчому провадженні ВП №69478208 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В., до задоволення не підлягають.

Щодо вимоги боржника про постановлення ухвали про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. ВП №69478208 від 21 липня 2022 року про відкриття виконавчого провадження, суд звертає увагу на те, що порядок оскарження рішень виконавців під час виконання судових рішень визначено розділом VII. ЦПК України.

Зокрема ст. 447 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо сторони виконавчого провадження вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, останні мають право звернутися до суду із скаргою.

Можливості вирішення питання про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження під час розгляду заяви боржника про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в порядку ст. 432 ЦПК України нормами чинного законодавства не передбачено, а відтак заява ОСОБА_2 в цій частині також до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 260, 261, 353-355, 431, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Стягувач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21133352.

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Виконавець: приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович, місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. Степана Бандери, 6.

Суддя: Стрепко Н.Л.