№ 155/1316/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року смт Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі судового засідання Альонову М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні відповідача Бокіймівська сільська територіальна громада, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьку помер її, позивачки, батько . ОСОБА_5 , факт смерті якого стверджується повторним свідоцтвом про смерть від 18 березня 2021 року. Серед спадкоємців першої черги у спадкодавця була його дружина - відповідач у справі та його п`ятеро дітей від трьох шлюбів. Так, від першого шлюбу у спадкодавця є двоє дітей, а саме позивач - дочка ОСОБА_6 та третя особа у справі - син ОСОБА_3 , від другого шлюбу є третя особа у справі - дочка ОСОБА_4 , та від третього шлюбу син ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8 . ОСОБА_9 .

Наскільки їй, позивачці, стало відомо спадщину після смерті батька прийняла лише його дружина - відповідач у справі, а діти відповідачки відмовилися від спадщини в користь своєї матері На випадок своєї смерті батько заповіту не залишив. Відповідачка прийняла спадщину шляхом звернення впродовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця з відповідною заявою до нотаріуса за місцем відкриття спадщини

Останні декілька років батько проживав разом з відповідачкою в с. Скобелка Горохівського району, то її батько не виявляв бажання спілкуватися з дітьми від свого першого шлюбу. Не спілкувався він також зі своєю дочкою від другого шлюбу ОСОБА_10 .

До складу спадкового майна її померлого батька входить земельний пай та житловий будинок в с. Вовничі Млинівського району.

Останні п`ять років вона, позивачка, разом зі своїм чоловіком постійно проживає та працює в Республіці Польща. Востаннє, до смерті батька, з України вона виїхала 05 серпня 2018 року та повернулася в Україну 13 березня 2021 року. Таким чином, на момент смерті батька вона перебувала за кордоном. При спілкуванні через месенджер зі своєю двоюрідною сестрою в серпні 2020 року остання повідомила її, позивачку, що від ОСОБА_11 їй стало відомо про смерть батька. Вона, позивачка, 28 серпня 2020 року зв`язалася з ОСОБА_12 (дочкою покійного від третього шлюбу) та запитала її чи дійсним є те, що батько помер. Остання дала ствердну відповідь. На її запитання чому її, позивачку, та її брата та дочку покійного від другого шлюбу ніхто не повідомив про смерть батька, їй було відписано, що така була воля батька і вони не вважали за потрібне інформувати їх.

При визначеності поважності пропуску нею строку на прийняття спадщини просить врахувати також те, що вона не знала та не могла знати про смерть свого батька, що члени сім`ї батька приховали факт смерті батька.

Просить суд визначити їй додатковий строк - два місяці для подання заяви в нотаріальну контору для прийняття спадщини.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 19 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні відповідача - Бокіймівську сільську територіальну громаду.

(а.с.34-35)

25 листопада 2021 року від відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив, в якому вона просить суд у задоволенні позову - відмовити. Відзив обгрунтовано тим, що у своїй позовній заяві позивачка заявляє, що батько не виявляв бажання спілкуватися із нею та іншими його дітьми від першого та другого шлюбу, а також те, що позивачка останні 5 років разом із чоловіком проживає та працює у Республіці Польща, та у зв`язку із тим вона не могла знати про смерть батька.

З даного приводу вважає за необхідне повідомити суд про те, що її покійний чоловік ОСОБА_13 із 06 грудня 2017 року по 15 вересня 2019 року постійно виїжджав на територію Республіки Польща, де він бачився із позивачем, даний факт підтверджується закордонним паспортом ОСОБА_13 . Факт спілкування позивача із її батьком, покійним чоловіком відповідачки, підтверджується і перепискою, яку позивач додала до позовної заяви.

Таким чином, посилання позивача на те що вона про смерть батька дізналася несвоєчасно не відповідає дійсності. Також вважає за необхідне звернути увагу суду і на те, що про смерть батька, як стверджує позивач, їй стало відомо у серпні 2020 року, проте позовну заяву позивач подала до суду лише 07 вересня 2021 року, тобто більше аніж за рік після «встановлення факту смерті батька», а не з того моменту, коли позивач, ніби, дізналася про смерть батька, що знову свідчить про неповажність пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини.

Наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Факт проживання позивача у Польщі сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено пунктом 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

(а.с.94-103)

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

(а.с.203-204)

В судовому засіданні, 30 листопада 2022 року, позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та зазаначила, що строк для прийняття спадщини нею, позивачкою, пропущений з поважних причин, так як вона починаючи з 2018 року проживає в Республіці Польща. Востаннє з батьком вона спілкувалася 07 грудня 2018 року. Про смерть батька їй. позивачці, ніхто не повідомив.

В судове засідання, 30 червня 2023 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Максимович О.В. в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розгляд цивільної справи за позовом його довірительки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог стосовно предмету спору- Бокіймівської сільської територіальної громади, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини надалі слухати у його та його довірительки відсутність.

Крім того, долучив до письмові пояснення в яких зазначив, що виходячи зі змісту позовної заяви та наданих позивачкою суду пояснень поважними причинами пропуску нею строку на прийняття спадщини є наступне. Про смерть свого батька, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона дізналася лише в серпні 2020 року від ОСОБА_11 - дочки покійного батька від третього шлюбу. Останні роки перед смертю батька позивачка з ним не спілкувалася, так як цього не бажав сам батько. Небажання батька його довірительки спілкуватися з нею стверджується письмовим доказом ( спілкуванням через меседжер з ОСОБА_12 ). Останні п`ять років вона з сім`єю проживає в Республіці Польща. Востаннє з України вибула, більш як рік, до смерті батька (в серпні 2018 року). Декілька років перед смертю батько довірительки проживав в складі сім`ї зі своєю третьою дружиною та дітьми від цього шлюбу. Як на підставу свого позову, його довірителька покликається також на те, що з наданого суду письмового доказу, а саме переписки у «ВАЙБЕРІ» з дочкою батька від третього шлюбу, відомо, що позивачку про смерть батька свідомо не повідомляли так-як такою якоби була воля батька.

Він свідомий того, що чинна на сьогоднішній день практика Верховного Суду стоїть на позиції, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця не свідчить про поважність пропуску строку на прийняття спадщини. Однак, роблячи такий висновок Верховний Суд у постанові № 336/1127/17 від 27.05.2020 року зробив серйозне застереження. А саме те, що «Сторона позивача вважає, що свідоме утаювання від позивачки членами сім`ї її батька від третього шлюбу факту смерті батька і є саме об`єктивною причиною того, що вона впродовж наданого законом 6-ти місячного терміну не змогла звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.»

Свідченням того, що зі сторони відповідачки та її дітей мало місце утаювання факту смерті батька його довірительки є також те, що про смерть спадкодавця останні не повідомили і сестру спадкодавця, допитану судом в якості свідка ОСОБА_14 . З метою усунення позивачки від спадкування відповідачка при подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини утаїла і від приватного нотаріуса факт наявності позивачки, як спадкоємця першої черги. Через таке утаювання приватний нотаріус не зміг з`ясувати коло всіх спадкоємців. Дана обставина стверджується матеріалами спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Куртою Н.В. та оглянутою в судовому засіданні.

Як вбачається з показань в суді, даних третьою особою без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_15 , йому теж, як синові покійного батька, лише майже через рік стало відомо про смерть останнього.

Він не намагається переконати суд в тому, що відповідачка та її діти, як члени сімяї спадкодавця мали правове зобов`язання проінформувати його довірительку про смерть її батька. Згідно чинних правових норм вони не мали такого зобов`язання, однак , за неписаними, звичаєвими нормами, повинні були це зробити. а тому, просить суд при постановленні судового рішення застосувати ст.7 Цивільного кодексу України, як норму звичаєвого права.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, в судове засідання не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Дані ним показання в судовому засіданні від 30 листопада 2022 року підтримує в повному обсязі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 ,будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, в судове засідання не з`явилась та не повідомила про причини своєї неявки.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні відповідача Бокіймівської сільської територіальної громади в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі і просить розглянути дану справу без участі представника Бокіймівської сільської ради.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 в судовому засіданні, 30 листопада 2022 року, дав показання про те, що він не знав, що їх, з позивачкою, батько помер, а дізнався про це тільки в 2020 році. З батьком спілкувався дуже рідко. З іншими дітьми батька він ніколи не спілкувався.

Будучи допитаною в судовому засіданні, 30 листопада 2022 року, свідок ОСОБА_16 дала показання, що батько ОСОБА_17 був її рідним братом. Вона знала, що в нього є п`ятеро дітей. ОСОБА_9 привозив маму і свою дружину до м. Миколаєва.

Її мати постійно говорила про те, що "перепише" хату на сина, на батька ОСОБА_18 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у м. Луцьк Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , повторно виданим 18 березня 2021 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

(актовий запис №1782)

(а.с.6)

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видано 19 січня 1990 року Луцьким міським відділом ЗАГС Волинської області батьками ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_20 .

(а.с.10)

У відповідності до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 24 вересня 1991 року шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_20 розірваний 18 березня 1991 року.

(а.с.11)

Згідно копії свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 02 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області ОСОБА_19 та ОСОБА_21 зареєстрували шлюбу 02 серпня 2014 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу " ОСОБА_22 ".

(а.с.7)

Відповідно до повідомлення Адміністрації Держприкордонслужби від 17 тиравня 2021 року №91/Г-6087 у період з 01 серпня 2018 року по 01 квітня 2021 року ОСОБА_1 05 серпня 2018 року перетнула державний кордон України на виїзд, а 13 березня 2021 року на в`їзд.

(а.с.9)

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 7/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яку почато 02 березня 2020 та закінчено 31 липня 2020 року ОСОБА_23 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

(ас.38-85)

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя ст. 46 ЦК України).

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Так, у першу чергу право на спадкування за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України, строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 закінчився 12 квітня 2020 року.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).

У постанові від 27 травня 2020 року у справі № 336/1127/17 провадження № 61-14870св18 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку".

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними".

В позовній заяві в якості поважної причини пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначено саме проживання (перебування) позивачки ОСОБА_1 за кордоном та те, що інші спадкоємці не повідомили їй про смерть батька.

Згідно з частиною другою статті 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Положення частини другої статті 1269 ЦК України кореспондується зі змістом підпункту 3.23 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у редакції наказу Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Згідно з пунктом 3 ч.1 статті 38 Закону України «Про нотаріат» консульські установи України вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Отже, позивачка не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до консула консульської установи України у Республіці Поща або направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини поштою, а тому проживання позивача за межами України не може вважатись поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, як вказано у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року у справі № 640/8507/17, провадження № 61-28865св18 суд першої інстанції помилковопосилався у судовому рішенні на те, що проживання позивача за межами України є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що у неї були наявні об`єктивні та непереборні труднощі для приїзду в Україну для подачі заяви про прийняття спадщини в межах встановленого законом строку, оскільки сам факт перебування за межами України не є обставиною, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання заяви про прийняття спадщини.

Більше того, аналізуючи зміст позовної заяви, стає очевидним, що дійсною причиною пропуску строку для подачі вищевказаної заяви була не робота за кордоном, а відсутність близьких стосунків з позивачки з батьком, внаслідок чого ОСОБА_1 була необізнана про його смерть.

На думку суду, характер особистих відносин між позивачкою та її батьком, що проявлявся у відсутності тривалого спілкування між батьком та дочкою, не можна вважати об`єктивною обставиною непереборної сили, яка перешкоджала ОСОБА_1 вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Як зазначено у правових позиція, що містяться у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012року по справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015року по справі № 6-1486цс15, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини без поважних причин, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. 2-4, 7-13, 17-19, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самотійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог стосовно предмета спору на стороні відповідача Бокіймівська сільська територіальна громада, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення складено 12 липня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів після його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.П. Бандура