Провадження № 2/512/114/23
"22" березня 2023 р. смт Саврань
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за цивільним позовом адвоката Остапишеної Людмили Сергіївни, яка дія в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 представник позивача адвокат Остапишена Л.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась до суду із цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.

Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу.

Провадження у справі на даний час не відкрито.

Разом з цивільним позовом до матеріалів справи додано заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якому він просить накласти арешт на транспортні засоби, що належать відповідачу ОСОБА_2 , що знаходяться на обліку у ТСЦ МВС № 5149 та заборонити відповідачеві ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 станом на день подання позову має заборгованість перед ним в розмірі 46000 доларів США. Відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх зобов`язань за розпискою.

ОСОБА_2 є власником декількох транспортних засобів. Є підстави вважати, що після отримання копії позовної заяви, відповідач здійснить відчуження належного йому майна третім особам, що значно ускладнить або унеможливить примусове виконання рішення суду якщо воно буде укладене на користь позивача.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про необхідність повернення заяви позивачу з огляду на наступне.

У відповідності до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України та розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За змістом частини 1 та 2 статті 149 ЦПК України, єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п. 4постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Так, заявник зазначив, що ОСОБА_2 є власником декількох транспортних засобів. Однак заявником не вказано які саме транспортні засоби належать відповідачеві, що унеможливлює їх ідентифікацію судом для вирішення питання про забезпечення позову. Заявником взагалі не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що відповідачеві належить хоча б один транспортний засіб.

Тому заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, на думку суду є необґрунтованими та передчасними.

Крім того заявник зазначив, що в нього є підстави вважати, що відповідач здійснить відчуження належного йому майна третім особам, що значно ускладнить або унеможливить примусове виконання рішення суду якщо воно буде укладене на користь позивача.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Втім заявником не надано жодних доказів чи переконливих аргументів того, що відповідачем вживаються заходи чи він має намір вжити такі заходи щодо відчуження належного йому майна, що в свою чергу може призвести до ускладнення, або зробить неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не вказано на реальну небезпеку, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в частині 3 статті 151 ЦПК України.

Отже, на момент розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито, що, у свою чергу, унеможливлює вирішити питання про забезпечення позову, оскільки заява подана передчасно та накладення арешту може призвести до порушення прав та законних інтересів відповідача.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з імперативними приписами частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Разом з тим, зазначена заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, як це передбачене пунктом 6 частини 1 статті 151 ЦПК України.

При цьому, суд звертає увагу заявника на тому, що питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником, і саме заявник зобов`язаний вказати, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до частини 1, частини 6 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, що є імперативною нормою ЦПК України, не зазначені конкретні транспортні засоби, на які необхідно накласти арешт, відсутнє обґрунтування необхідності накладення арешту на всі транспортні засоби відповідача, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 258-261,352, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Повернення заяви про забезпечення доказів не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://court.gov.ua/sud1525.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Ю. Брюховецький