Провадження № 2-о/344/275/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, на підставі розпорядження міського голови № 384-р від 21.06.2002 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та згідно свідоцтва належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в рівних долях.

В обґрунтування заяви зазначено, що 12.07.2002 року Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду ОСОБА_2 та їй видано свідоцтво на право власності на житло в рівних долях, саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), у якому її ім`я записано « ОСОБА_4 », тоді як на даний час вона « ОСОБА_5 ». Для подальшого розпорядження своєю часткою власності їй необхідно встановити, що свідоцтво на право власності на житло в рівних долях, а саме на квартиру, яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить їй, адже її ім`я у ньому та у паспорті різняться. Факт належності їй цього свідоцтва підтверджується її документами.

Заявниця вказує, що вона - ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 1996 року перебуває на пенсії за віком. 26 квітня 2004 року Івано-Франківським міським судом було ухвалено рішення, згідно якого мені було змінено рік і місце народження, так як вона була народжена у Німеччині, коли моя матір знаходилась там на примусових роботах. До 2004 року (до часу винесення рішення суду) вона перебувала на імені ОСОБА_3 . 03 червня 2004 року у відділі РАЦСу їй видали повторне свідоцтво про народження, у якому була допущена помилка, оскільки її ім`я записали як ОСОБА_7 . На підставі цього свідоцтва про народження вона змінила свій паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення, свідоцтво про одруження і отримала посвідчення «учасник бойових дій». У зазначених документах її ім`я записано всюди як ОСОБА_1 .

Заявниця подала заяву про розгляд справи без її участі. Просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не прибув, подавши клопотання про розгляд справи без участі представника Івано-Франківської міської ради. При винесенні рішення покладається на розсуд суду, за умови доведення обставин, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 12.07.2002 року Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду видано свідоцтво на право власності на житло в рівних долях, саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З долучених до матеріалів справи доказів: копії паспорта серії НОМЕР_1 , копії свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження, пенсійному посвідченні, посвідченні учасника бойових дій, ім`я заявниці зазначено « ОСОБА_1 ».

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2004 року внесено виправлення в акті громадянського стану № 1126 від 26 вересня 1951 року, складеного МіськЗАГС м. Станіслав, рік народження ОСОБА_8 з 1944 року на 1943 рік та місце народження с. Вікторів Галицького району Станіславської області на Німеччина, м. Бьоміш Камніц.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 76, 268, 293, 315, 259, 268, 317, 354, 355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на житло, виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, на підставі розпорядження міського голови № 384-р від 21.06.2002 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та згідно свідоцтва належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в рівних долях.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.