Номер провадження: 22-ц/813/3844/23
Справа № 511/2092/22
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Кутурланової О.В.,

Пузанової Л.В.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), вчинені на виконання виконавчого листа №511/196/19, виданого 16.03.2022р. Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 50 000 грн,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

В обґрунтування скарги зазначила, що на виконанні Приморського ВДВС у м.Одесі перебуває виконавче провадження №69760855 з примусового виконання виконавчого листа №511/196/19, виданого 16.03.2022р. Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 50 000 грн.

22.09.2022р. державним виконавцем Поляковим В.В. у межах даного виконавчого провадження з пенсійної картки/рахунку ОСОБА_1 стягнуто кошти в сумі 8 552,93 грн, що перевищує загальну суму її місячного доходу та внаслідок чого скаржниця позбавлена можливості забезпечити власне утримання.

Вказаними діями державний виконавець порушив вимоги ч.2 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої з пенсії може бути відраховано не більше як 20 відсотків її розміру, а у виключних випадках 50 відсотків.

З пояснень АТ «Приват Банк» скаржниці стало відомо, підставою для списання коштів з її пенсійного рахунку стала постанова державного виконавця від 22.09.2022р. про арешт коштів боржника та платіжна вимога №59760855 від 05.09.2022р.

Крім того, пунктом 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» передбачено припинення звернень на пенсію боржника до припинення або скасування воєнного стану на території України.

З огляду на викладене та з урахуванням уточнень ОСОБА_1 просила суд зобов`язати державного виконавця у ВП №69760855 усунути порушення шляхом:

-скасування постанови про арешт коштів боржника від 05.09.2022 в частині арешту соціального рахунку пенсійного забезпечення НОМЕР_1 ;

-стягування заборгованості на більше ніж 20 відсотків пенсії, починаючи з шостого місяця після припинення або скасування воєнного стану на території України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Суд вирішив:

Скаргу ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби,- задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Полякова В.В. у ВП № 69760855 - незаконними та неправомірними. .

Скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів боржника від 05.09.2022 в частині арешту соціального рахунку пенсійного забезпечення НОМЕР_1 по ВП № 69760855.

Зобов`язати державного виконавця поновити порушені права заявника ОСОБА_1 боржника по виконавчому провадженню - ВП № 69760855.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що на виконанні Другого Приморського відділу державної служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № 69760855, у межах якого боржником є ОСОБА_1 .

Постанови державного виконавця Полякова В.В. від 05.09.2022 року було накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , в тому числі і на соціальний рахунок пенсійного забезпечення НОМЕР_2 .

Надавши правову оцінку спірним правовідносинам суд вважав, що дії державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є неправомірними, оскільки відповідно до приписів п.10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» останній мав би тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, призупинити звернення стягнення на пенсію боржника. У зв`язку з чим також тимчасово не мав права ухвалювати постанову про накладення арешту на кошти боржника з метою їх стягнення.

Встановивши неправомірність дій та рішень державного виконавця суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 14.10.2022р. скасувати в частині визнання дій державного виконавця неправомірними та ухвалити нове рішення щодо визнання його дій такими, що проведені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом не враховано положення ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», а саме повноваження державного виконавця щодо накладання арештів на кошти (майно) боржника. 05.09.2022р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. При цьому, банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладання арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту з цих коштів згідно з частиною четвертою ст.59 Закону. Проте жодних повідомлень від банківської установи або від боржника державному виконавцю не надходило.

При цьому, стягнень на пенсію боржника в порядку ст.68-70 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не проводилось.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 доводи апелянта не визнає, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

В судове засідання представник Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки на електронну скриньку, а тому відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконанні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №69760855 з примусового виконання виконавчого листа №511/196/19, виданого 16.03.2022р. Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 50 000 грн. (а.с.3)

05.09.2022 року старшим державним виконавцем Поляковим В.В. у межах вказаного виконавчого провадження винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 55 269,00 грн. (а.с.20)

05.09.2022 року державним виконавцем Поляковим В.В. направлена платіжна вимога №69760855 про стягнення з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк», на користь Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) коштів у сумі 55 269,00 грн. (а.с.21)

22.09.2022 року списано з належного ОСОБА_1 рахунку кошти в сумі 8552,93 грн на користь Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Листом від 06.10.2022р. №20.1.0.0.0/7-220929/17377 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_1 , що арешт на належний їй рахунок був накладений банком на підставі постанови старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Полякова В.В. про арешт коштів боржника від 05.09.2022р. ВП №69760855, а списання коштів з вказаного рахунку здійснено на підставі платіжної вимоги стягувача №69760855, яка надійшла до банку 21.09.2022р. (а.с.19)

Посилаючись на те, що кошти, списані на користь виконавчої служби, перебували на пенсійному рахунку та були єдиним джерелом існування ОСОБА_1 , а державним виконавцем в п.10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» звернуто стягнення на вказані кошти, заявниця звернулась до суду з даною скаргою.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.10 Закону заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти боржника, порядок якого визначеного ст.48 цього ж Закону.

Так, відповідно до частини першої цієї статті звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Порядок арешту і вилучення майна (коштів) боржника врегульовано статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

За змістом ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

З 22.03.2022р. набрав чинності Закон України № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким вказаний розділ доповнено пунктом 10-2 наступного змісту: «…Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації)…»

Загальновідомою обставиною є введення з 24.02.2022року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України воєнного стану, який триває до тепер.

Враховуючи, що за змістом ч. 1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» арешт та вилучення (списання) коштів є формою звернення стягнення на майно боржника, а наведеним вище п.10-2 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" визначено пряму заборону звернення стягнення на пенсію боржника у період дії воєнного стану, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій державного виконавця щодо накладання арешту та списання коштів з належного позивачці, як боржнику, пенсійного рахунку.

Доводи державного виконавця про те, що обов`язок перевірки статусу рахунку та розміщених на ньому коштів віднесено до компетенції банку, який здійснює їх списання, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Порядок виконання надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів на рахунках платників визначений розділом V Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління НБУ від 29.07.2022р. №163 (далі Інструкція).

Згідно п.73 Інструкції надавач платіжних послуг платника виконує арешт коштів, що знаходяться на рахунку платника, згідно з постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Надавач платіжних послуг платника повинен забезпечити прийняття до виконання документа про арешт коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі.

Надавач платіжних послуг платника, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) платника, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів, який надійшов у цей операційний день. (п.76 Інструкції)

Згідно п.77 Інструкції надавач платіжних послуг платника залежно від того, є кошти чи немає коштів на рахунку платника, на кошти якого накладено арешт, робить такі дії:

1) якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то надавач платіжних послуг платника арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком платника;

2) якщо на рахунку платника недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то надавач платіжних послуг платника арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів;

3) якщо на рахунку платника немає коштів, то надавач платіжних послуг платника арештовує кошти, які будуть зараховані на рахунок.

Кошти, арештовані на рахунку платника, забороняється використовувати до надходження платіжної інструкції стягувача за тим документом про арешт коштів, для забезпечення виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством України документів про зняття арешту з коштів.

Надавач платіжних послуг платника в разі надходження платіжної інструкції стягувача за тим документом про арешт коштів, для забезпечення виконання якого на кошти платника накладено арешт, виконує її в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку. (п.80 Інструкції)

Платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. (пп.15 п.2 Інструкції)

Пунктом 12 Інструкції передбачено, що надавач платіжних послуг має право відмовити в прийнятті до виконання платіжної інструкції, якщо:

1) обов`язкові реквізити заповнено з порушенням вимог розділів II, IV цієї Інструкції та додатка до цієї Інструкції або обов`язкові реквізити, які встановлені правилами платіжної системи/внутрішніми правилами надавача платіжних послуг, заповнено з порушенням вимог щодо їх заповнення, установлених правилами платіжної системи/внутрішніми правилами надавача платіжних послуг;

2) немає супровідних документів, надання яких разом із платіжною інструкцією передбачено законодавством України, цією Інструкцією, або закінчився строк дії цих супровідних документів;

3) платіжну інструкцію подано до надавача платіжних послуг з порушенням законодавства України або не може бути виконано відповідно до законодавства України.

Надавач платіжних послуг у разі відмови в прийнятті наданої ініціатором платіжної інструкції повинен негайно повідомити про це ініціатора із зазначенням причини відмови та посиланням на норми законодавства України (за наявності).

З аналізу наведених правових норм слідує, що підставою для здійснення списання грошових коштів з рахунку боржника надавачем платіжних послуг є отримання останнім постанови державного виконавця про арешт таких коштів та відповідної платіжної інструкції, оформленої належним чином. Перелік підстав для відмови в прийнятті до виконання платіжної інструкції державного виконавця наведений у пункті 12 Інструкції, є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Вказане свідчить, що у випадку надходження належним чином оформленої платіжної інструкції та за відсутності визначених законом підстав для відмови в її прийнятті банк, як надавач платіжних послуг, зобов`язаний здійснити її виконання в повній або частковій сумі в межах наявної арештованої суми на рахунку.

Судом встановлено та підтверджено державним виконавцем у апеляційній скарзі, що 05.09.2022р. ним було направлено на адресу АТ КБ «Приват Банк» платіжну вимогу №69760855 про списання з належного ОСОБА_1 пенсійного рахунку НОМЕР_1 коштів в сумі 55 269,00 грн, яка відповідно до наведених вище приписів Інструкції була прийнята банком до виконання.

Враховуючи, що саме внаслідок дій державного виконавця банком було здійснено арешт та списання коштів з пенсійного рахунку ОСОБА_1 у період дії воєнного стану та за наявності законодавчо визначеної прямої заборони, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про визнання таких дій державного виконавця неправомірними.

Підсумовуючи викладене апеляційний суд констатує, що ухвала Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2023 року.

Головуюча: _______________ Н.В.Орловська

Судді: _______________ О.В.Кутурланова

_______________ Л.В.Пузанова