Провадження № 2/712/1065/23
Справа № 712/122/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі КАПЛЯ А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2017 року до 25 січня 2021 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2021 року з неї на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів доходу.

При цьому, вказує, що під час винесення даного рішення судом не було враховано, що на утриманні в неї перебуває син від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, на її утриманні перебуває її мати ОСОБА_5 , яка є інвалідом 3 групи.

Також вказує, що їхній спільний з відповідачем син на даний час проживає разом з бабусею (матір`ю відповідача) ОСОБА_6 в Швейцарії з липня 2022 року.

Відповідач, який отримує аліменти на утримання дитини, яка проживає окремо, вказані кошти не перераховує особі, яка на даний час здійснює догляд та піклування, а розпоряджається ними на власний розсуд. З даного приводу вона зверталася до Служби у справах дітей Черкаської міської ради, проте у зв`язку з перебуванням дитини за межами території України заяву залишено без розгляду та рекомендовано звернутися після повернення дитини в Україну.

Також зазначає, що на даний час її матеріальне становище погіршилося, вона в середньому отримує заробітну плату в розмірі 7 700 грн., що є низьким рівнем доходу у співвідношенні до нинішніх цін. На її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та хвора мати, крім заробітної плати жодних інших доходів не отримує.

У зв`язку з цим, просить зменшити розмір стягнутих з неї аліментів на утримання сина з частини з усіх видів заробітку щомісячно, на 1/6 частину з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 лютого 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проси у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну, в подальшому до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2017 року до 25 січня 2021 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.01.2021 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів доходу.

При цьому, позивач вказує, що під час винесення даного рішення судом не було враховано, що на утриманні в неї перебуває син від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, на її утриманні перебуває її мати ОСОБА_5 , яка є інвалідом 3 групи.

Також позивач вказує, що їхній спільний з відповідачем син на даний час проживає разом з бабусею (матір`ю відповідача) ОСОБА_6 в Швейцарії з липня 2022 року. А відповідач, який отримує аліменти на утримання дитини, яка проживає окремо, вказані кошти не перераховує особі, яка на даний час здійснює догляд та піклування, а розпоряджається ними на власний розсуд. З даного приводу вона зверталася до Служби у справах дітей Черкаської міської ради, проте у зв`язку з перебуванням дитини за межами території України заяву залишено без розгляду та рекомендовано звернутися після повернення дитини в Україну.

Також позивач зазначає, що на даний час її матеріальне становище погіршилося, вона в середньому отримує заробітну плату в розмірі 7 700 грн., що є низьким рівнем доходу у співвідношенні до нинішніх цін. На її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей та хвора мати, крім заробітної плати жодних інших доходів не отримує.

Тому вважає, що у неї виникли, передбачені ч. 1 ст. 192 СК України підстави для зменшення присуджених з неї аліментів, тому що не має можливості надавати аліменти у присудженому раніше розмірі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що з даними позовними вимогами не погоджується, так як позивачем не надано доказів того, що на її утриманні знаходиться мати, яка є інвалідом 3 групи, а на момент винесення рішення про стягнення аліментів, син позивача від першого шлюбу, проживав разом з нею та знаходився на її утриманні. Крім того, згідно даних Державної податкової служби України позивач за 3 квартал 2022 року отримала заробітну плату в розмірі 55 371,97 грн. та премію в розмірі 2 661,29 грн., за 4 квартал 2022 року отримала заробітну плату в розмірі 63 349,26 грн. та премію в розмірі 4 500 грн., про що надав підтверджуючі копії офіційних запитів державного виконавця до ДПС України. Дані документи свідчать про фактичну спроможність сплачувати аліменти на утримання сина саме в розмірі частини всіх видів доходів. Крім того, вказав, що у позивача існує заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 11 632,92 грн., що додатково змушують його нести незаплановані витрати на утримання сина.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того,пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що вона не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, суду не надано. А посилання на скрутне матеріальне становище не звільняє її від обов`язку утримувати дитину шляхом сплати аліментів в розмірі, необхідному для її гармонійного розвитку, та має стати стимулом для відшукання можливостей збільшення заробітку. Крім того, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження як факту перебування матері на утриманні позивача, так і того, що вона потребує утримання. Так само не надано і відомостей про витрати на утримання іншого неповнолітнього сина. Крім того, позивачем також не доведено факту розпорядження відповідачем аліментами не на користь дитини.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни її матеріального стану чи стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13, 200, 206, 259,263-265,268,430 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2023 року.