СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6454/22

пр. № 2/759/658/23

03 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Єросової І.Ю.,

при секретарі судових засідань Овдій В.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом у якому просить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частині легкового автомобілю Toyota Auris, VIN - НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, чорний колір, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , як майно спільної сумісної власності подружжя придбане за час шлюбу.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 11.10.2022 р.

26.09.2022 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

10.10.2022 р. Калінкою-Бондар О.Б. подано заяву про вступ у справу як представника ОСОБА_2 , у якій просить надати можливість на ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку із неотриманням відповідачем копії ухвали відкриття, копії позову з додатками та відкласти судове засідання призначене на 11.10.2022 року.

29.11.2022 р. представником відповідача подано заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 29.11.2022 р. у зв`язку із перебуванням її по догляду за малолітньою дитиною.

21.02.2023 р. у судове засідання з`явився позивач, яким заявлено клопотання про витребування інформації щодо права власності на спірний автомобіль. Належним чином повідомлені відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, клопотань по розгляду справи не надходило.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2023 р. клопотання ОСОБА_1 задоволено, витребувано від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві (філія ГСЦ МВС) (01011, м. Київ, вул. Арсенальна, 9/11) інформацію щодо права власності на автомобіль Toyota Auris, VIN - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

04.04.2023 р. представником відповідача подано заяву про відкладення судового засідання, яке призначене на 04.04.2023 р. у зв`язку із зайнятістю у іншій справі.

04.04.2023 р. відповідачем подано заяву відкладення судового засідання та вручення копії позову з додатками. ОСОБА_2 04.04.2023 р. копію отримала, що засвідчила власноруч.

05.04.2023 р. позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій просить стягнути із відповідача на свою користь вартість частини легкового автомобіля Toyota Auris, VIN - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що становить 126000,00 грн.

19.04.2023 р. представником відповідача подано заяву про участь у судовому засіданні 24.04.2023 р. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2023 р. відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Калінки-Бондар О.Б., у зв`язку із технічною неможливістю суду провести відеоконференцію.

У судове засідання, призначене на 24.04.2023 р. з`явився позивач. Представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи 24.04.2023 р. у зв`язку із зайнятістю у іншій справі.

25.04.2023 р. представником відповідача подано клопотання про участь у судовому засіданні 01.05.2023 р. в режимі відеоконференції.

01.05.2023 р. у судове засідання заявився позивач. Представником відповідача подано заяву про відкладення судового засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.05.2023 р. клопотання адвоката Калінки-Бондар О.Б. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

У судове засідання 02.05.2023 р., яке проводилось в режимі відеоконференції з`явився позивач та представник відповідача. У зв`язку із перериванням з`єднання проведення судового засідання виявилось неможливим у зв`язку із чим відкладено на 03.05.2023 р.

03.05.2023 р. представником відповідача подано клопотання про відкладення судового розгляду, ознайомлення з матеріалами справи, встановлення строку для подання відзиву чи зустрічного позову. Судом відмовлено у задоволені клопотання на підставі ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України. Разом із цим заявлено клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи. Суд зазначив, що згідно п.2 ч. 2 ст. 76 ЦПК висновок експерта є доказом у справі. Відповідач повиннен подати суду докази разом з поданням відзиву (ч. 3 ст. 83 ЦПК України). Враховуючи відсутність підстав для поновлення строку подачі відзиву, суд вважає за неможливе задоволення клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Так, в переліку процесуальних прав учасників справи, зокрема, є право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункт 3 частини першої статті 43 ЦПК України).

Вказане право особа може реалізувати шляхом подання процесуальних документів до судів відповідних інстанцій.

В ухвалі від 2 березня 2021 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. Кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію з метою здобуття переваги своїх прав над правами інших учасників справи, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним. Такі дії суперечать основним засадами (принципами) цивільного судочинства, а також його завданню.

Сторони користуються рівними процесуальними правами (частина перша статті 49 ЦПК України).

Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) від 27 жовтня 1993 року).

Засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в частині першій статті 55 Конституції України.

Принцип рівності сторін є основоположним компонентом концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, вищезазначена поведінка представника відповідача щодо неодноразових відкладень судових засідань полягає у несумлінному та неналежному виконанні належних їй процесуальних прав та обов`язків з метою затягування судового процесу і порушення розумності процесуальних строків, що завдає шкоду інтересам правосуддя і є зловживанням процесуальними правами.

У судовому засіданні 03.05.2023 р. позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити шляхом компенсування вартості частини автомобіля у визначеному рохмірі.

У судовому засіданні 03.05.2023 р. відповідач заперечує проти задоволення вимог, що стосуються розміру вартості автомобіля.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 07.09.2012 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з Державним центром розвитку сім`ї (актовий запис №2170).

Відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві повідомлено, що згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 14.03.2023 р. транспортний засіб Toyota Auris, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_2 , дата реєстрації 12.06.2019 р.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 17.01.2023 р. ун.№759/23674/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

У статті 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Конструкція нормистатті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зістаттею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Судом достовірно встановлено, що спірне майно було придбане під час шлюбу сторін даної справи та за їх спільні кошти, а тому є їх спільною сумісною власністю, що не заперечується жодною із сторін. Зазначені обставини встановлені та підтверджені належними та допустимими доказами та визнаються відповідачем, тому презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована та спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності.

Позивачем визначена компенсація вартості частини автомобіля у розмірі 126000,00 грн., що підтверджується доказами вартості аналогічного автомобіля, враховуючи його марку, модель і рік випуску станом на час подання позову, що становить в середньому близько 7000 доларів США. Відповідачем вказана вартість автомобіля не спростована.

Враховуючи те, що вказаний автомобіль знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , про що сторони справи не заперечують, суд вважає за можливе стягнути з останньої 1/2 частину його вартості в рахунок компенсації права на належну ОСОБА_1 частку.

Вказана позиція суду підтверджується постановою Верховного Суду від 25.05.2020 р. у справі № 347/955/16 щодо правомірності присудження стягнення 1/2 частини вартості автомобіля, яке є спільним майном подружжя в рахунок компенсації права на належну особі частку.

Таким чином, заслухавши доводи сторін, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що транспортний засіб Toyota Auris, VIN - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , набутий сторонами за час шлюбу, та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст. ст. 70, 71 СК України, вказане майно подружжя підлягає поділу, а тому суд доходить висновку про поділ вказаного майна між сторонами, шляхом компенсації позивачу і відповідно стягнення із відповідача вартості частини легкового автомобіля.

Куруючись ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 279, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 компенсацію вартості частини легкового автомобіля Toyota Auris, VIN - НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності у розмірі 126000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 1260,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова