Справа № 128/2526/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

11 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О.

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 з викликом заінтересованих осіб: ОСОБА_2 (позивача), ОСОБА_3 (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору), про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц за нововиявленими обставинами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України,

УСТАНОВИВ:

02.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц за нововиявленими обставинами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, яка обґрунтована тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0421 га і земельну ділянку площею 0,1494 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для прийняття такого рішення стало те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спільно придбали земельну ділянку за договором № 1-858 від 12.03.1997. В подальшому Широкогребельська сільська рада видала на ім`я ОСОБА_4 . Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, в якому зазначено, що власником земельної ділянки площею 0,1915 га є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997. Маючи відповідне право, ОСОБА_4 30.06.2015 продав земельну ділянку площею 0,0421 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,1494 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_1 ОСОБА_2 , стверджуючи, що сільська рада та ОСОБА_4 порушили її право спільної сумісної власності на земельну ділянку, видавши Державний акт лише на ім`я останнього, у 2015 році звернулась до суду із позовом про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю. 18.11.2015 Вінницький районний суд Вінницької області прийняв рішення, яким її позов задовольнив. В подальшому дане рішення лягло в основу рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016. Цим рішенням було стверджено, що ОСОБА_4 не мав законного права на укладення правочинів, спрямованих на відчуження належної їм на праві спільної сумісної власності земельної ділянки, тому ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем та має повернути незаконно отриману земельну ділянку у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Не погоджуючись із таким рішенням, ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду, який рішенням від 09.02.2017 скасував рішення районного суду та ухвалив нове, яким відмовив у позові ОСОБА_2 03.07.2019 Верховний Суд рішення Апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2017 скасував, залишивши в силі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016. Оскільки під час розгляду справи № 128/3410/15-ц ОСОБА_1 не брала участі у справі, а суд вирішив питання про її права та обов`язки, 30.09.2019 вона подала апеляційну скаргу на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015. Дана скарга постановою Апеляційного суду Вінницької області від 29.09.2020 була задоволена, рішення першої інстанції скасоване, а в задоволенні позову про визнання недійсним державного акту відмовлено. Враховуючи, що постановою Апеляційного суду Вінницької області від 29.09.2020 скасовано рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015, яке було підставою для прийняття рішення Вінницьким районним судом Вінницької області 06.12.2016, просить скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 , про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0421 га, кадастровий номер :02:003:0018 та земельної ділянки площею 0,1494 га, кадастровий номер :02:003:0020, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 06.11.2020 заяву ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_5 , з викликом заінтересованих осіб: ОСОБА_2 (позивача), ОСОБА_4 (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору), про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц за нововиявленими обставинами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

16.11.2020 вимоги ухвали судді від 06.11.2020 заявником виконано.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 17.11.2020 відкрито провадження за даною заявою та призначено судове засідання.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.02.2021 задоволено клопотання представника заявника ОСОБА_1 згідно з ордером ОСОБА_5 про витребування доказів; витребувано з Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Вінниця, вул. Замостянська, 26) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині, що стосується її народження, а саме: відомості про її батьків, та відомості щодо підстав зміни нею прізвища; витребувано з архіву Вінницького районного суду Вінницької області для огляду в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 128/3410/15-ц.

29.03.2021 від представника ОСОБА_2 адвоката Огородника О.М. надійшов відзив на заяву, який обґрунтований тим, що позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння пройшла всі судові інстанції і Верховний Суд «поставив крапку» у даному спорі, вказавши, що земельні ділянки мають перейти у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , тому вказана заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Крім того, зазначив, що ухвалою Верховного Суду від 02.03.2021 за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Ткачук Ірини Валеріївни на постанову Вінницького апеляційного суду від 29.09.2020 відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, тому просить зупинити провадження у справі № 128/2526/16-ц про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц за нововиявленими обставинами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України до винесення рішення Касаційним цивільним судом Верховного Суду у справі № 128/3410/15-ц.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.06.2021 задоволено клопотання представника заінтересованої особи ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_7 про зупинення провадження; провадження у даній справі зупинено до винесення рішення Верховним Судом у справі № 128/3410/15-ц.

24.01.2022 у відповідь на лист Вінницького районного суду Вінницької області від 20.01.2022 представник ОСОБА_2 адвокат Огородник О.М. повідомив, що обставини, що стали підставою для зупинення провадження по справі, змінились, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.12.2021 винесено постанову, якою касаційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Ткачук Ірини Валеріївни задоволено частково; постанову Вінницького апеляційного суду від 29.09.2020 змінено з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.01.2022 поновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.08.2022 задоволено клопотання представника заявника адвоката Чернілевської Р.В. про витребування доказів; витребувано з Першої Вінницької державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заводилась спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , а також копію спадкової справи після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за її наявності; витребувано з Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради інформацію про осіб, які були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , а також інформацію про родинні зв`язки цих осіб з власником квартири ОСОБА_4 .

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2022 задоволено заяву представника заявника адвоката Чернілевської Р.В. про залучення правонаступника; до участі у даній справі залучено правонаступника ОСОБА_4 ОСОБА_3 .

14.03.2023 від представника заявника адвоката Чернілевської Р.В. через електронну пошту суду надійшли письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (правонаступник ОСОБА_3 ) земельну ділянку площею 0,0421 га та земельну ділянку площею 0,1494 га, що розташовані в АДРЕСА_1 . Підставою для ухвалення судом такого рішення стали наступні обставини. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 спільно придбали земельну ділянку за договором № 1-858 від 12.03.1997. В подальшому Широкогребельська сільська рада видала на ім`я ОСОБА_4 . Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, в якому зазначено, що власником земельної ділянки площею 0,1915 га є ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997. На підставі зазначеного Державного акту на земельну ділянку ОСОБА_4 30.06.2015 продав ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0421 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельну ділянку площею 0,1494 га для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_2 , стверджуючи, що сільська рада та ОСОБА_4 порушили її право спільної сумісної власності на земельну ділянку, видавши Державний акт лише на ім`я останнього, у 2015 році звернулась до суду із позовом про визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на землю. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , Широкогребельської сільської ради задоволено; визнано недійсним державний акт про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку. З посиланням на недійсність державного акту, встановлену рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/3410/15-ц, яке набрало законної сили, Вінницьким районним судом Вінницької області 06.12.2016 ухвалено рішення про витребування земельних ділянок. Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.09.2020 було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/341015-ц, рішення першої інстанції скасоване, а в задоволенні позову про визнання недійсним державного акту відмовлено. Оскільки суд у даній справі обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) і виходив із нього, то обставина скасування судового рішення у справі № 128/3410/15-ц є нововиявленою обставиною. У даному випадку саме скасоване рішення Вінницького районного суду у справі № 128/3410/15-ц вплинуло на юридичну оцінку обставин, здіснену судом у судовому рішенні, що переглядається, та саме рішення у справі № 128/3410/15-ц фактично стало основною підставою для ухвалення судового рішення у даній цивільній справі. Так, після скасування рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/3410/15-ц очевидним є факт відсутності рішення про визнання недійсним Державного акту на земельну ділянку, який був підставою для відчуження майна ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . Якби суду під час ухвалення рішення у даній справі було відомо про те, що рішення Вінницького районного суду Вінницької області у справі № 128/3410/15-ц скасовано, суд прийняв би до уваги вищевказану обставину та з огляду на це міг би дійти висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Також при перегляді слід врахувати, що в матеріалах справи наявна копія письмової розписки позивача від 26.04.2007, згідно з якою остання отримала від ОСОБА_4 2000 доларів США за частку землі в с. Широка Гребля, Вінницького району Вінницької області, претензій до нього не має. Крім того, в договорі купівлі-продажу зазначено, що покупець перебуває у шлюбі, її чоловіком надана нотаріальна згода на придбання майна. Тобто майно набуте у спільну сумісну власність відповідача та її чоловіка. В такому випадку розгляд питання про витребування майна можливий лише у випадку пред`явлення позову до обох співвласників як відповідачів. Тому просить заяву про перегляд рішення задовольнити, скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

24.03.2023 від заінтересованої особи ОСОБА_3 до суду надійшла відповідь на заяву про перегляд рішення за новоявленими обставинами, яка обґрунтована тим, що підставою залучення її до участі у справі як правонаступника ОСОБА_4 була реєстрація ОСОБА_4 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 та припущення про те, що вказана квартира є власністю ОСОБА_4 . Дійсно, ОСОБА_4 був її батьком, однак спадкове майно після його смерті вона не приймала. Квартира за адресою: АДРЕСА_2 на момент смерті ОСОБА_4 належала її матері ОСОБА_9 на підставі договору дарування, тобто була особистою власністю матері. Вона набула право власності на вказану квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємиця майна ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заяву про прийняття спадщини після смерті батька в будь-яку нотаріальну контору вона не подавала. На момент смерті батька у нього не було майна, яке можна було спадкувати. Отже, вона, хоч і є донькою ОСОБА_4 , проте не є його спадкоємцем, не приймала спадкове майно після смерті батька та не подавала заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Отже, перегляд рішення ніяк не може вплинути на її права чи обов`язки. Самостійних вимог щодо предмета спору вона не має. Щодо обставин, викладених у заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016, їй нічого невідомо. Тому просить виключити її з переліку третіх осіб без самостійних вимог як правонаступницю ОСОБА_4 .

В судове засідання 11.05.2023 учасники справи не з`явились, хоч в установленому законом порядку повідомлялись про дату, час та місце судового розгляду.

Представника заявника адвокат Чернілевська Р.В. в письмових поясненнях просить здійснити розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у відсутності представника.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Огородник О.М. попередньо через електронну пошту суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_2 , в задоволенні заяви ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у відповіді на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами просить розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 без її участі.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 11.05.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих до суду письмових заявах, оглянувши матеріали справи № 128/2526/16-ц та матеріали справи № 128/3410/15-ц, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 № 4 передбачено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.08.2018 (справа № 910/24418/16), від 27.06.2019 (справа № 711/2178/17), від 26.01.2022 (справа № 922/3149/18).

Отже, для вирішення питання про наявність або відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, суду належить перевірити чи підтверджуються доводи заявника про скасування такого судового рішення (перший критерій) та чи дійсно таке рішення було підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, тобто наслідком скасування такого рішення є інше за змістом вирішення спору по справі (другий критерій).

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, повинні мати значення для іншої справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення ЄСПЛ від 09.06.2011 у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, § 42-43).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Тобто нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

He вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Із пункту 46 рішення Європейського Суду з прав людини від 06.12.2005 у справі № 19960/04 «Попов проти Молдови» (Popov v. Moldova) убачається, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду справи. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення, яке переглядається.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами вже по своїй природі передбачає конфлікт між принципом «правової визначеності» та «правом на справедливий суд», але останній (з урахуванням того ж принципу «правової визначеності», в аспекті чіткості судового процесу та винятковості переліку і вимог до обставин, що можуть виступати як нововиявлені) має пріоритет.

Судом установлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 у цивільній справі № 128/3410/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 ; визнано незаконними дії Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області по складанню, видачі та реєстрації Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, виданого на підставі договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1915 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства; визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, виданий на підставі договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1915 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Вказане рішення мотивоване тим, що оскільки земельна ділянка належить позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а діями відповідачів порушено право спільної сумісної власності позивача на земельну ділянку, суд вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

02.07.2016 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, обгрунтовуючи її тим, що 12.03.1997 між ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Договір було посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за номером 1-858. Згідно з п. 1 вказаного договору, ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_2 і ОСОБА_4 купили земельну ділянку площею 0,1915 га, розміщену на землях, що знаходяться у віданні Широкогребельської сільської ради народних депутатів Вінницького району, і надану для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Також пунктом 3 договору передбачено, що продаж вчинено за сімсот гривень, які ОСОБА_2 та ОСОБА_4 сплатили ОСОБА_10 повністю при підписанні цього договору. На момент придбання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вказаної земельної ділянки діючим на той час законодавством не вимагалась державна реєстрація права власності на земельну ділянку, а тому вважає, що вони набули права спільної сумісної власності на дану земельну ділянку в момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.03.1997. Вказана земельна ділянка розташована на території Широкогребельської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, всупереч вимогам законодавства України, Широкогребельська сільська рада видала на ім`я ОСОБА_4 . Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, в якому зазначено, що власником земельної ділянки площею 0,1915 га є ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997. Таким чином, було порушено її право спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану на території Широкогребельської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з даними обставинами вона звернулась до суду з позовом про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. 18.11.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області було прийнято рішення по цивільній справі № 128/3410/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Даним рішенням було визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, виданий на підставі договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1915 га, з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Крім того, даним рішенням було визнано незаконними дії Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області по складанню та видачі вказаного вище державного акту. Підставою для визнання його недійсним став той факт, що земельна ділянка площею 0,1915 га, яка розташована на території Широкогребельської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , не є приватною власністю ОСОБА_4 , а належить їй ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. 30.06.2015 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, згідно з п. 1.1 якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1494 га, кадастровий номер :02:003:0018 та земельну ділянку площею 0,1494 за, кадастровий номер :02:003:0020, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом 1.3 договору купівлі-продажу земельних ділянок від 30.06.2015 перебачено, що земельні ділянки належать продавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого Широкогребельською сільською радою народних депутатів Вінницького району Вінницької області 17.05.1997 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 12.03.1997 за реєстровим номером 1-858, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3. Вважає, що ОСОБА_4 не мав жодного законного права на укладення правочинів, спрямованих на відчуження належної їй ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки, як такої, що є його приватною власністю. В момент укладення договору купівлі-продажу земельних ділянок від 30.06.2015 ОСОБА_1 знала та не могла не знати про той факт, що ОСОБА_4 не є одноособовим власником відчужуваних земельних ділянок, оскільки в п. 1.3 даного договору та в самому Державному акті на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997 було зазначено, що ОСОБА_4 володіє земельними ділянками на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 12.03.1997 за реєстровим номером 1-858, в якому було вказано, що покупцями земельної ділянки є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . На підставі викладеного, просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0421 га, кадастровий номер :02:003:0018 та земельну ділянку площею 0,1494 га, кадастровий номер :02:003:0020, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 позов ОСОБА_2 задоволено; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1494 га, кадастровий номер :02:003:0018 та земельну ділянку площею 0,1494 га, кадастровий номер :02:003:0020, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн 20 коп.

Вказане рішення мотивоване тим, що ОСОБА_2 не мала наміру відчужувати належну їй на праві спільної сумісної власності земельну ділянку, повноваженнями щодо її відчуження ОСОБА_4 не наділяла, дії останнього не відповідали її волі, тому суд дійшов висновку про те, що належне їй на праві спільної сумісної власності майно вибуло поза її волею, а відтак земельна ділянка підлягає витребуванню в добросовісного набувача на користь позивача, відповідно до статті 388 ЦК України.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 скасовано та ухвалено нове рішення; відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції в сумі 606 грн 32 коп.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено; скасовано рішення Апеляційного суду Вінницької області від 09.02.2017; рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 залишено в силі; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 661 грн 44 коп.

30.09.2019 ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 у цивільній справі № 128/3410/15-ц.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29.09.2020 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 ; рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 у цивільній справі № 128/3410/15-ц скасовано; відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 29.09.2020.

Постановою Верховного Суду від 01.12.2021 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; постанову Вінницького апеляційного суду від 29.09.2020 змінено з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові, зокрема вказано, що відповідачами у справі 128/3410/15-ц ОСОБА_2 зазначила Широкогребельську сільську раду Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_4 . При цьому власника спірних земельних ділянок, тобто ОСОБА_1 , у якості відповідача (співвідповідача) залучено у вказаній справі не було.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц за нововиявленими обставинами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, вказує, що рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 у цивільній справі № 128/3410/15-ц лягло в основу рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016.

Тобто у даному випадку заявник як на нововиявлену обставину посилається на скасування апеляційною інстанцією рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 у справі № 128/3410/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю.

Верховний Суд у постанові від 30.06.2022 у справі № 910/13908/17 звернув увагу на те, що специфіка перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не передбачає переоцінки всіх доказів у справі, повторного дослідження всіх обставин справи, а також здійснення перевірки обґрунтованості всіх висновків, викладених у судовому рішенні, про перегляд якого подана заява. Суд має переглянути судове рішення лише в межах виявлених обставин, перевіривши наявність чи відсутність підстав для висновку про те, що врахування таких обставин мало б вирішальне значення у розв`язанні спору.

В мотивувальній частині рішення від 06.12.2016 суд зазначає, що з рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 судом установлено, що спірна земельна ділянка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, тому згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, дана обставина не підлягає доказуванню.

В основу рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 покладено факт того, що спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.1997, а тому, враховуючи, що ОСОБА_2 не мала наміру відчужувати належну їй на праві спільної сумісної власності земельну ділянку, повноваженнями щодо її відчуження ОСОБА_4 не наділяла, дії останнього не відповідали її волі, тому суд дійшов висновку про те, що належне ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності майно вибуло поза її волею, а відтак земельна ділянка підлягає витребуванню в добросовісного набувача на користь позивача, відповідно до статті 388 ЦК України.

Тобто з вищевикладеного убачається, що скасування рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 у цивільній справі № 128/3410/15-ц, яким визнано незаконними дії Широкогребельської сільської ради Вінницького району Вінницької області по складанню, видачі та реєстрації Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, виданого на підставі договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1915 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, і визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН від 17.05.1997, виданий на підставі договору купівлі-продажу № 1-858 від 12.03.1997 про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1915 га для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства, не має вирішального значення у цивільній справі № 128/2526/16-ц.

Крім того, змінюючи постанову Вінницького апеляційного суду від 29.09.2020, якою скасовано рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 з тих підстав, що ОСОБА_2 пропустила строк позовної давності, Верховний Суд в постанові від 01.12.2021 вказує на суто процесуальні питання, як на підставу скасування рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015, зокрема на те, що ОСОБА_2 не залучила у якості відповідача (співвідповідача) власника спірних земельних ділянок, тобто ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, встановивши, що рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 не обґрунтоване скасованим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015, беручи до уваги наявність преюдиціального зв`язку вказаних судових рішень, зокрема, обставини, встановлені у рішенні Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015, не мали вагомого значення для вирішення справи № 128/2526/16-ц, а також те, що нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, тобто не саме це рішення як юридичний факт, а обставина, яка у ньому встановлюється, суд доходить висновку, що скасування рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.11.2015 не є нововиявленою обставиною.

Згідно з ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відкриття провадження за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Не може бути скасоване правильне по суті і законне судове рішення з одних лише формальних міркувань.

Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.08.2021 (справа № 917/1196/19), від 30.11.2021 (справа № 915/2197/19).

Тому, враховуючи, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими, ці обставини не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні від 06.12.2016 у цивільній справі № 128/3410/15-ц, заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц за нововиявленими обставинами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України не підлягає задоволенню, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі та залишити в силі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 по цивільній справі № 128/2526/16-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 429 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 211, 247, 263-265, 268, 423, 429 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 з викликом заінтересованих осіб: ОСОБА_2 (позивача), ОСОБА_3 (третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору), про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц за нововиявленими обставинами в порядку п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України відмовити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 грудня 2016 року по цивільній справі № 128/2526/16-ц залишити в силі.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА