Дата документу 04.10.2023Справа № 554/7244/23
Провадження № 2/554/7507/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2023 року звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати виконавчий напис № 2101 від 15.12.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївнапро стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 22072,00 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.01.2022 року відкрито виконавче провадження № 68247104 з примусового виконання виконавчого напису №2101 від 15.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., за яким з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість в сумі 22 072, 00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Про існування такого боргу перед відповідачем та виконавчого напису нотаріуса позивачу відомо не було, жодних письмових вимог щодо погашення заборгованості їй не надходило, про вчинення виконавчого напису ані стягувач, ані приватний нотаріус її не повідомляли.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №68247104 їй стало відомо про те, що на підставі виконавчого напису нотаріуса, зареєстрованого в реєстрі за №2101 від 15 грудня 2021 року, з неї на користь відповідача було стягнуто заборгованість за період з 25.10.2021 року по 15.12.2021 року за Кредитним договором № 75552647 від 07.05.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», в розмірі 22 072, 00 грн., яка складається з: ??заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500, 00 грн.; ??заборгованості за процентами у розмірі 15522, 00 грн. Крім того, з позивача на користь відповідача за виконавчим написом від 15.12.2021 року було стягнуто витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 50, 00 грн.

Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, без перевірки нотаріусом безспірності заборгованості за кредитним договором та перевірки факту завчасної поінформованості позивача як боржника банком про існування кредитної заборгованості і її розмір. У виконавчому написі нотаріуса від 15.12.2021 року не зазначено, на підставі яких документів його було здійснено, а лише вказано, що грошові суми, які пропонується стягнути, є заборгованістю за кредитним договором №75552647 від 07.05.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». Кредитний договір між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» не укладався, а тому не міг бути наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» не укладався письмовий кредитний договір, а було заповнено лише заяву про видачу кредиту, з якої неможливо встановити, на підставі яких умов договору позивачу нараховувалися проценти за користування кредитом. Відповідно до умов заяви, яку підписано між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», неможливо встановити механізм нарахування процентів за користування кредитом за період, вказаний у виконавчому написі. Разом з тим, розрахунку заборгованості за період з 25 жовтня 2021 року по 15 грудня 2021 року відповідачем надано не було.

Жодної письмової вимоги про погашення заборгованості позивачем від відповідача

отримано не було. Стягнення з позивача боргу, який не є безспірним, відбулося у позасудовому порядку і позивач була позбавлена можливості заперечувати щодо вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з виконавчим написом нотаріуса заборгованість за тілом кредиту становить 6500, 00 грн., проте виконавчий напис було вчинено на суму в розмірі 22 072, 00 грн. Відповідач повинен був проінформувати позивача про збільшення розміру заборгованості або звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису лише на ту суму заборгованості, яка становила тіло кредиту і дійсно була безспірною. Письмової вимоги відповідача про погашення заборгованості позивач не отримувала, що є порушенням вимог закону, яке істотно вплинуло на її права та обов`язки. Вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, про яку не було проінформовано боржника та визнання такої заборгованості безспірною суперечить вимогам закону. Вважає, що на підставі наданих документів нотаріус не міг перевірити безспірність заборгованості, для стягнення якої до нього звернувся відповідач.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем є безспірними.

Отже, враховуючи, що безспірність заборгованості перед відповідачем в сумі

22 072, 00 грн. на момент вчинення виконавчого напису 15.12.2021 року належним чином

перевірена та підтверджена не була, ці обставини є достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення з позивача заборгованості за відсотками, за відсутності розрахунку заборгованості неможливо встановити порядок утворення сум, зазначених відповідачем, а також чи було ним змінено розмір процентної ставки в односторонньому порядку. Вважає, що розмір процентної ставки було збільшено без попереднього погодження з позивачем. Заява №75552647 від 07.05.2021 року, укладена між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», нотаріально не посвідчувалась, а отже виконавчий напис не може бути вчинений на підставі її подання. Враховуючи те, що приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було дотримано вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, заборгованість за виконавчим написом не є безспірною, у зв`язку з цим є підстави для визнання виконавчого напису № 2101 від 15.12.2021 року таким, шо не підлягає виконанню.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.09.2023 року від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

За ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті.

Оскільки, позивач не надала своєї згоди на врегулювання спору за участю судді, врегулювання спору за участю судді не здійснювалося.

У судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання повторно не з`явився, надав до суду заяву про визнання позовних вимог, просив зменшити витрати на правову допомогу.

Треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили.

Суд, у відповідності до вимог ст.ст.211,223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М.вчинено виконавчий напис №2101 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» 22072,00 грн.(а.с. 21)

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)Марченко Н.О. від 21.01.2022 відкрито виконавче провадження № 68247104 на виконання виконавчого напису №2101, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (а.с. 22).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами ОСОБА_1 , зокрема, посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 15.12.2021 року не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив Закон України «Про нотаріат», а також вчинив виконавчий напис по заяві, яка не посвідчена нотаріально.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року.

Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік).

Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Крім того, в п.2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором ОСОБА_1 отримувала, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Таким чином, ОСОБА_1 не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останньою нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.12.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилається на те, що кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, у зв`язку з чим, виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Суд вважає дані посилання позивача слушними та обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позов ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованим та доведеним, таким, що підлягає задоволенню.

Виходячи зі змісту клопотань, поданих відповідачем до суду 12.09.2023 року, суд дійшов висновку, що відповідач не визнає фактично позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , а визнає їх частково за певних умов, які позивачем визнані неприйнятними. Тому, питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1610,4 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правову допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

До заяви про стягнення витрат на правову допомогу представником позивача долучено копію договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 04.08.2023 року, копію акта виконаних робіт від 04.10.2023 року, розрахунок витрат та копію квитанції б/н від 04.08.2023 року.

Згідно акта виконаних робіт розмір суми наданої адвокатом професійної правничої допомоги сторонами погоджено в сумі 8000 грн.

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи наведене, беручи до уваги співмірність задоволеним позовним вимогам та заявленим витратам на правову допомогу, а також розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалення рішення без участі сторін, заперечення відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на професійну правову допомогу. В задоволенні решти вимог відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.3,15,16,81,1212 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2101 від 15.12.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївнапро стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 22072,00 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, оф. 203, код ЄДРПОУ 35017877, на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1610,4 гривень, та витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, оф. 203, ;

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

третя особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м.Полтава, пров. Стешенка, 6.

Суддя: А.М.Чуванова