ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3815/23 Справа № 203/2098/22 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді: Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця (суддя першої інстанції Єдаменко С.В., повний текст рішення складено 24 січня 2023 року),

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2022 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просило стягнути з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 серпня 2012 року у розмірі 9919,13 грн, а також судові витрати.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодилась предствник АТ Кб «ПриватБанк» Бережна Н.М. та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 05.05.2017 року по 05.11.2017 року, в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де адреса зазначена: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 просила заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав заяву № б/н від 09 серпня 2012 року. Позичальник при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.49-50)

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 із початковим кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн., що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10 000 грн. (а.с.48)

ОСОБА_4 умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 919,13 грн.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про смерть № 711 від 05 травня 2017 року, зареєстрований Кальмуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. (а.с.114)

Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_4 перед банком за кредитним договором № б/н від 09 серпня 2012 року становить 9 919,13 грн. (а.с.30-32)

11 червня 2021 року позивач направив претензію кредитора до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори та 25 червня 2021 року ним була отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, та станом на 16 червня 2021 року спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 не відкривалась. (а.с.119)

Як вбачається з копій паспортів позичальника та відповідачів, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.107-113) В зв`язку з чим, 07 вересня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до спадкоємців позичальника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано (а.с.а.с.121, 122).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі спадщину не оформляли, до нотаріуса не звертались, свідоцтво про право на спадщину їм не видавалось, доказів набуття ними будь-якого майна в спадок після померлого ОСОБА_4 , не надано.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Так, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом ст.77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що відповідачі є спадкоємцями померлого, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки реєстрація місця проживання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однакова, за адресою АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника на підставі того, що на момент відкриття спадщини спадкодавець та спадкоємці були зареєстровані за однією адресою, сам лише факт реєстрації відповідачів за однією адресою з померлим цей факт не доводить.

Самі по собі відмітки у паспорті про реєстрацію ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ., копії сторінок яких надав ПАТ КБ «ПриватБанк», не свідчать про те, що відповідачки на час відкриття спадщини постійно проживавли зі ОСОБА_4 .

Таким чином, позивач не довів, що відповідачки за правилами частинами третьої статті 1268 ЦК України прийняли спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наданих позивачем документів не можливо беззаперечно встановити, що на час відкриття спадщини позичальник та відповідачки проживали разом за адресою АДРЕСА_1 .,

Крім того, не надано доказів і того, що квартира є спадковим майном.

У постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріали справи не містять даних про наявність у померлого будь-якого майна.

Обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, ПАТ КБ «ПриватБанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості.

Крім того, з матеріалів справи вбачається відповідь Третьої маріупольської нотаріальної контори від 16.06.2021 року Банку на лист від 26.05.2021 року, що станом на 16.06.2021 року спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не відкривалась, що також свідчить проте, що відповідачі у встановленому законом порядку спадщину не прийняли.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, апеляційний суд вважає, що за відсутності даних про наявність спадкового майна, його обсяг та вартість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правові підстави для задоволення вимог позивача як кредитора в порядку статті 1282 ЦК України відсутні.

Суд, дотримуючись принципу диспозитивності розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, що позбавляє його за власною ініціативою збирати докази. Обов`язок доведення обставин, на які особа посилається, як на підставу своїх вимог, покладається саме на цю особу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк»залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24 травня 2023 року.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська