21.08.2023 Справа № 756/9059/20
Ун.№756/9059/20
Пр.№2-з/756/45/23
У Х В А Л А

16 серпня 2023 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Любін А.Ю.

за участю

заявника ОСОБА_1

представника заявника Якименка М.М.

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову у справі за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю

та за зустрічним позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Вишгородська міська рада про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Оболонського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Вишгородська міська рада про визначення місця проживання дитини з батьком.

Ухвалою суду від 03.11.2021 у цій справі призначено психологічну експертизу і зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта.

01.11.2022 представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокат Якименко М.М. звернувся до суду з заявою про забезпечення зустрічного позову, в якому просить поновити провадження у справі та вжити заходів забезпечення зустрічного позову:

- передати (зобов`язати матір ОСОБА_4 передати) сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку ОСОБА_1 на 126 календарних днів як компенсацію втрачених батьком з вини матері днів періоду з 27.02.2022 по 30.10.2022 (включно), погодженого Договором між батьками про участь у вихованні малолітньої дитини від 14.08.2020 графіку перебування сина почергово з одним з батьків;

- з моменту фактичної компенсації матір`ю втрачених батьком 126 календарних днів перебування із сином, передавати (зобов`язати матір ОСОБА_4 передавати) сина ОСОБА_5 батьку згідно погодженого Договором графіку почергово протягом семи календарних днів то з батьком, то з матір`ю до набрання рішенням суду у цій справі законної сили;

- або з урахуванням інтересів малолітньої дитини визначити інший графік і кількість календарних днів його перебування з батьком, зобов`язавши матір ОСОБА_4 передавати дитину батьку згідно цього графіку.

Ухвалою суду від 03.11.2022 відмовлено у поновленні провадження у цій справі і відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 07.03.2023 ухвалу суду першої інстанції від 03.11.2022 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 24.04.2023 поновлено провадження у справі.

При розгляді заяви про забезпечення позову представником заявника ОСОБА_1 - адвокатом Якименком М.М. подано додаткові пояснення до заяви від 03.05.2023 та 20.06.2023, в яких він посилається на те, що у випадку, якщо суд прийде до висновку про недоцільність або неможливість забезпечення позову у запропонований спосіб, то він вправі застосувати інші заходи забезпечення позову, спрямовані на встановлення і підтримання регулярних стосунків та контактів між батьком і сином, а саме шляхом:

- зобов`язання матері дитини ОСОБА_4 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_5 з батьком - ОСОБА_1 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку) тривалістю не менше 4 годин на день: одну годину в ранковий час і три години ввечері з 18 до 21 години за київським часом;

-зобов?язання ОСОБА_4 надати державному виконавцю та ОСОБА_1 актуальний номер телефону для спілкування батька з дитиною;

-зобов`язати ОСОБА_4 роз?яснити ОСОБА_5 про право його батька ОСОБА_1 на безперешкодне особисте спілкування з сином, та повідомити що на час, поки ОСОБА_5 перебуває за кордоном, а батько залишився в Україні, таке спілкування буде здійснюватись шляхом відеозв`язку (а уразі неможливості - телефонного зв?язку), в тому числі, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, тривалістю не менше 4 (чотирьох) години протягом дня: одну годину в ранковий час і три години ввечері з 18.00 до 21.00 за київським часом (GMT+2);

-зобов`язання ОСОБА_4 відповідати на виклик ОСОБА_1 з номерів: НОМЕР_1 (Вайбер) та НОМЕР_2 (Телеграм) - шляхом відеозв?язку (а у разі неможливості - телефонного зв?язку), в тому числі, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, надавати телефон (або іншій пристрій, який використовується для зв?язку) дитині ОСОБА_5 та не переривати такий виклик до закінчення встановленого часу спілкування:

-зобов`язати державного виконавця здійснювати перевірку виконання боржником судового рішення шляхом приєднання до відеозв?язку (або телефонного зв?язку) під час спілкування батька з дитиною у встановлені години спілкування;

-зобов`язання ОСОБА_4 звітувати та надсилати державному виконавцю докази спілкування ОСОБА_1 з сином;

-повідомлення ОСОБА_4 , що ненадання актуального номеру телефону, відсутність відповіді на виклик ОСОБА_1 ; ненадання телефону дитині, не запрошення дитини до спілкування; переривання виклику до завершення встановленого часу спілкування, ненадання звіту та доказів спілкування ОСОБА_1 з сином, тощо є невиконанням судового рішення, за що чинним законодавством України передбачена відповідальність, в тому числі накладення виконавцем штрафу.

Представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - адвокатом Євсєєвим В.В. подано письмові пояснення щодо поданої заяви, у яких він категорично заперечував щодо її задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_5 категорично відмовляється від спілкування з батьком, посилаючись на те, що останній у розмовах може вдаватись до образ матері, на підтвердження чого надав відеозаписи, здійснені його довірителем.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одним із видів забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України є встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності по положень ч.3, 4 ст.153 УПК України розгляд заяви про забезпечення позову призначено судом в судовому засіданні з викликом сторін з огляду на характер спору і змісту вимог про забезпечення позову.

В судовому засіданні заявник та його представник просили суд вжити заходи забезпечення зустрічного позову задля забезпечення відновлення відносин та емоційного контакту батька з сином, посилаючись на тривалість судового процесу щодо визначення місця проживання дитини, воєнний стан на території України, те, що в даний час ОСОБА_5 перебуває разом з матір`ю на території Королівства Бельгії, куди вони виїхали без згоди батька. Крім того, вказували на те, що ОСОБА_1 ініційовано процес у відповідності до положень Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей про сприяння поверненню дитини на територію України, який перебуває на розгляді в Бельгійському Суді. Зазначають, що цей суд надав дозвіл на спілкування батька з сином щотижнево протягом 15 хвилин кожної п`ятниці з 21 до 21:15 за київським часом. Ці зустрічі сприяють відновленню спілкування між батьком та сином і позитивно впливають на нього, що було втрачене з початком війни, коли мати вивезла сина за кордон і жодного разу заявнику не надавалось можливості бачитись з сином.

Заявник ОСОБА_1 надав пояснення про те, що після укладання договору між батьками та проживання ОСОБА_5 потижнево з матір`ю та батьком, у них з сином були чудові відносини, він навіть хотів жити з ним, а не з матір`ю, про що повідомляв суду при розгляді справи, у них були спільні інтереси, захоплення. Війна обірвала всі плани і безпека дитини була на першому місці. Після початку воєнного стану він не міг тривалий час зв`язатись з сином, його телефон був вимкнений, ОСОБА_4 одного разу надіслала смс повідомлення з фотографією ОСОБА_5, яку підписала, що з ним все добре. Він неодноразово звертався до прикордонної служби щоб з`ясувати коли і як виїхав син, однак відповіді не отримав, оскільки відомості про перетин сином кордону були відсутні. Згодом він дізнався, що син у Бельгії і розпочав процес у бельгійському суді з метою повернення сина в Україну. Під час першого судового засідання, дізнавшись, що син не спілкується з батьком, суд зобов`язав матір забезпечити таке спілкування протягом 15 хвилин кожної п`ятниці. Цього часу замало для спілкування з сином. Однак досвід такого спілкування вказує на те, що у ОСОБА_5 формують оточуючі думку про те, що в Україні війна, обстріли, віддаляючи його від батька. Пресинг на дитину поза межами здорового глузду. Зазначив, що придбає сину телефон для особистого спілкування у зручний час, який вони обумовлять. Крім того вважає, що вони з сином можуть проводити час на Закарпатті, куди не дістають ракети. Зазначив, що йому нічого не відомо щодо навчання сина у Бельгії, його інтересів, відвідування ним гуртків, секцій.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - адвокат Євсєєв В.В. проти вжиття заходів забезпечення позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не хоче спілкуватись з батьком, робить це лише для виконання розпорядження Бельгійського суду. Мати не налаштовує сина проти батька, це його особиста думка.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали, які додані до заяви про забезпечення позову, а також до інших заяв, які подавались учасниками справи під час судових засідань, переглянувши всі надані відеозаписи, суд приходить до наступних висновків.

Запропоновані заявником у поданій заявівід 01.11.2022 способи забезпечення позову жодним чином не запобігають потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення по суті спору.

Визначені ним способи забезпечення позову, на думку суду, спрямовані на тлумачення умов Договору між батьками про участь у вихованні малолітньої дитини від 14.08.2020, спонукання однієї з його сторін на виконання умов договору або зміну його умов судом.

При цьому, як вбачається зі змісту зазначеного Договору, його укладено сторонами з метою узгодження питання щодо виховання дитини до набрання рішенням у цій справі законної сили.

Питання, пов`язані з виконанням цього договору його сторонами не входить до предмету доказування у цій справі і можуть бути предметом самостійних вимог у інших судових провадженнях.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування судом інших заходів забезпечення позову про визначення місця проживання дитини з батьком з метою відновлення спілкування між ними шляхом регулярних зустрічей за допомогою відео- та/або телефонного зв`язку, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням бельгійського суду встановлено можливість батьку спілкуватись з сином 15 хвилин щотижнево у п`ятницю в період часу з 21 до 21:15 години, що визнавалось всіма сторонами. З моменту прийняття такого рішення спілкування ОСОБА_1 з сином відбувається у суворій відповідності до нього, на підтвердження чого суду надано і судом переглянуто п`ять відеозаписів цих зустрічей. Суд не вбачає підстав для забезпечення зустрічного позову шляхом встановлення більш тривалого спілкування батька і сина, оскільки наразі після тривалої відсутності контакту між ними, процес, спрямований на відновлення емоційного зв`язку та налагодження відносин, втрачених після початку війни, триває. Цей процес не може бути прискорений з огляду на необхідність забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи те, що четверта і п`ята зустрічі закінчені за ініціативою самої дитини, який посилався на закінчення часу зустрічі (четверта зустріч) і на те, що зголоднів (п`ята зустріч), що дає змогу дійти суду висновку про те, що наданого часу з урахуванням особливостей спілкування за допомогою відеозв`язку наразі дитині достатньо для відновлення і підтримання контакту з батьком і лише сплин часу та відсутність примусу дозволить Матвію призвичаїтись до тих умов спілкування з батьком, які вимушено існують у його житті. Зміни у спілкуванні батька з сином, налагодження емоційного і сталого зв`язку між ними дозволить проводити більш тривалі зустрічі до моменту повернення ОСОБА_5 в Україну.

Інші докази, які додані заявником та його представником до поданої заяви є неналежними у розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки:

-стосуються взаємовідносин дитини з обома батьками до моменту виїзду за межі території України, коли обоє батьків приймали спільну і рівну участь у житті дитини (щодо висновків психолога);

-переконують у відсутності активних бойових дій на території міста Києва та Київської області, що може бути досліджено судом при вирішенні справи про повернення дитини в Україну;

-підтверджують продовження ОСОБА_5 навчання у Школі І-ІІІ ступенів №133 Печерського району м.Києва і те, що заявник ОСОБА_1 , не був обізнаний з місцезнаходження сина після його виїзду за межі території України і намагався встановити ці обставини у передбачений спосіб.

Ці докази жодним чином не впливають на предмет доказування у питанні вжиття заходів забезпечення позову з метою встановлення і підтримання регулярних стосунків та контактів між батьком і сином.

Отже, враховуючи те, що спілкування сина з батьком відновлено, хоч і мінімально, воно є сталим та триваючим, суд вважає, що вимоги про вжиття заходів забезпечення позову у цьому провадженні є необґрунтованими.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У вжитті заходів забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Вишгородська міська рада про визначення місця проживання дитини з батьком - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 21.08.2023

Суддя А.М. Майбоженко