Дата документу 09.05.2023 Справа № 336/7219/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7219/22 Головуючий у 1-й інстанції: Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/807/921/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Фельського Сергія Леонідовича на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор Грант» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якої дії представник - адвокат Фельський С.Л., звернулась до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Мотор-Гарант» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 24 вересня 2022 року о 15.40 годині в м. Запоріжжі на перехресті вул. Вроцлавська з вул. Лізи Чайкіної водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Вроцлавська зі сторони вул. Ніжинська у бік вул. Молодіжна при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Лізи Чайкіної не надав переваги в русі автомобілю Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року по справі № 332/2436/22 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченою ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Таким чином, винним у скоєнні вищезазначеного ДТП визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ТДВ «Страхова Компанія «Мотор-Гарант» (страховий поліс ЕР № 207059991). Позивач звернувся з заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування.

Представник страхової компанії оглянув пошкоджений транспортний засіб та назвав суму, яка не відповідає дійсним ушкодженням автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Наразі жодних коштів страхова компанія не відшкодувала, звернення у телефонному режимі ігнорує, жодної офіційної відповіді не надано.

З метою оцінки матеріального збитку, завданого у результаті ДТП, позивач звернулася до експерта. Відповідно до звіту № 10/11/22 від 12 грудня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті ДТП склала 109 652,48 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила стягнути з ТДВ «Страхова Компанія «Мотор-гарант» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 109 652,48 грн.

У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Фельський С.Л. подав до суду заяву про зменшення позовних вимог. У зв`язку з тим, що ТДВ «Страхова Компанія «Мотор-гарант» було виплачено частину страхового відшкодування, яке потрібно на відновлення автомобілю Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 43 626,62 грн., просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 66 025,86 грн. (109 652,48 грн. - 43 626,62 грн.) та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова компанія «Мотор Грант» про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Фельський С.Л. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку з наявністю порушень порядку проведення оцінки завданих збитків, позивач мала всі законні підстави для звернення до експерта оцінювача та отримання незалежних професійних висновків. Наголошує на тому, що звіти оцінювача ОСОБА_4 з додатками не є неналежними та допустимими доказами, оскільки вони складені з порушенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092. Натомість, висновки експерта, які надані позивачем, належним чином обґрунтовані, містять детальне зазначення процедури проведення оцінки, положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якими керувався оцінювач, розрахунки та інше.

Копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів, копії ухвали про відкриття апеляційного провадження направлені учасникам справи, отримані останніми, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від представника ТДВ «Страхова компанія «Мотор Грант» - Зикіна О. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін,з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Згідно із частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди.

Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Статтею 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Так, згідно п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За положеннями пункту 32.7 статті 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Статтею 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що на страховика покладено обов`язок протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24.09.2022 року о 15.40 годині в Заводському районі м. Запоріжжя на перехресті вул. Вроцлавська з вул. Лізи Чайкіної водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком КНП «ОКЗНПД» ЗОР № 6806 від 24.09.2022 року. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР.

Крім того, 24.09.2022 року о 15.40 годині в м. Запоріжжі на перехресті вул. Вроцлавська з вул. Лізи Чайкіної водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Вроцлавська зі сторони вул. Ніжинська у бік вул. Молодіжна при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Лізи Чайкіної не надав переваги в русі автомобілю Volkswagen Golf НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року у справі № 332/2436/22 ОСОБА_2 (водія транспортного засобу ЗАЗ 1102, реєстраційний номер НОМЕР_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000,00 грн. Вказана постанова набрала законної сили 23.12.2022 року, про що в постанові міститься відповідна відмітка.

За положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, встановлені постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року у справі № 332/2436/22, зокрема, чи мало місце ДТП та чи вчинено воно з вини ОСОБА_2 , не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, яка стосується цивільно-правової відповідальності за наслідками цих дій.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ТДВ «Страхова компанія «Мотор Грант» (страховий поліс ЕР № 207059991) з лімітом відповідальності за заподіяну майнову шкоду в розмірі 130 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Сторонами не оспорюється факт настання страхового випадку 24 вересня 2022 року, належне повідомлення потерпілою страховика про ДТП і її право, як потерпілої, на відшкодування вартості завданих збитків внаслідок пошкодження майна.

Відповідно до звіту № 19682 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 04.11.2022 року вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки становить 140 765,81 грн. При проведенні оцінки використовувалися методичні підходи витратний та порівняльний. До звіту додана відповідна ремонтна калькуляція.

Як вбачається з висновку вартості придатних залишків № 19913/1 від 11.11.2022 року вартість КТЗ у пошкодженому стані на момент огляду складає 97 139,19 грн. До висновку додана відповідна ремонтна калькуляція.

При цьому, залученим страховою компанією оцінювачем ОСОБА_4 огляд пошкодженого автомобіля з метою визначення вартості спричиненої шкоди було проведено в присутності позивача. Жодних заперечень щодо конкретної особи представника страхової компанії, щодо проведеного ним огляду пошкодженого автомобіля, складеного ним в подальшому звіту про оцінку вартості спричиненої шкоди від позивача до ТДВ «Страхова компанія «Мотор Грант» не надходило.

Згідно розрахунку суми виплати страхового відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП автомобіль Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_2 , величина страхового відшкодування становить 43 626,62 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 4441 від 19 грудня 2022 року ТДВ «Страхова компанія «Мотор Грант» було перерахувано ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно страхового акту № 1176/22-ГПО від 19.12.2022 року без ПДВ в розмірі 43 626,62 грн.

Отже, судом вірно встановлено, що 19.12.2022 року ТДВ «Страхова компанія «Мотор Грант» було визнано ДТП, яка сталася 24.09.2022 року, страховим випадком та на підставі Страхового акту № 1176/22-1110 від 19.12.2022 року та Розпорядження № 1264 від 19.12.2022 року власнику транспортного засобу Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_4 , ОСОБА_1 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 43 626,62 грн. на підставі розрахунку суми виплати страхового відшкодування, звіту № 19682 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 04.11.2022 року та висновку вартості придатних залишків № 19913/1 від 11.11.2022 року. Факт сплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 4441 від 19.12.2022 року.

Позивач посилається на те, що сума страхового відшкодування, виплачена їй страховою компанією, не узгоджена з нею і є значно заниженою, оскільки при відшкодуванні відповідач керувався звітом № 19682 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, від 04.11.2022 року та висновком вартості придатних залишків № 19913/1 від 11.11.2022 року, відповідно до розрахунку суми виплати страхового відшкодування за пошкоджений в результаті ДТП автомобіль, величина страхового відшкодування становить 43 626,62 грн., проте вартість завданих позивачу збитків є значно вищою.

З метою оцінки завданого у результаті ДТП матеріального збитку позивач звернулась до оцінювача ОСОБА_5 . Відповідно до звіту № 10/11/22 від 12 грудня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля марки Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті ДТП склала 109 652,48 грн.

Таким чином, позивач вважає підтвердженою суму збитків у розмірі 109 652,48 грн., що є вищою, ніж виплачене відповідачем на користь позивача страхове відшкодування в сумі 43 626,62 грн.

При цьому, позивач не повідомляла ТДВ «Страхова компанія «Мотор Грант» про залучення оцінювача ОСОБА_5 , огляд пошкодженого транспортного засобу, який був замовлений позивачем, проведено за відсутності представника страхової компанії. Доказів на підтвердження того, що відповідач повідомлявся про намір позивача провести огляд пошкодженого транспортного засобу та замовити складання розрахунку страхового відшкодування з власної ініціативи позивачем не надано. Звіти, складені оцінювачем ОСОБА_5 , позивач до страхової компанії не подавала і не просила врахувати їх при визначенні розміру страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем була проведена оцінка розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, яка відображена у звіті № 10/11/22 від 12 грудня 2022 року на власне замовлення. Зазначений в ньому розмір матеріального збитку є більшим за сплачену страховою компанією суму страхового відшкодування. При цьому п. 34.3. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідачем було в рамках встановленого п. 34.2. ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку надано свого представника та здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, отже, підстав для проведення власного експертного дослідження для визначення розміру шкоди у позивача не було.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов правильного висновку, що не має підстав визначати розмір реальних збитків, яких зазнала позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля, виходячи зі звітів оцінювача ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що відповідач діяв у межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством, права позивача страховою компанією порушені не були.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у випадку незгоди позивача з розміром нарахованого та виплаченого страхового відшкодування, вона не позбавлена права оскаржити відповідне рішення страховика про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) у судовому порядку, яке позивачем, окрім іншого, не оскаржувалося.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення вимог процесуального закону не прийняв звіт оцінювача ОСОБА_5 , а прийняв як належні докази звіти складені оцінювачем ОСОБА_4 і послався на них в оскарженому рішенні, як на належний доказ, то колегія суддів ставиться до них критично, оскільки, зважаючи на наявність суперечностей у звітах оцінювачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , позивач з метою доведення обґрунтованості своїх позовних вимог до страхової компанії не скористалася своїми процесуальними правами та не заявила клопотання про призначення судом незалежної автотоварознавчої експертизи з метою встановлення спричиненого їй збитку, або допиту експертів у судовому засіданні з метою встановлення розбіжностей у визначенні розміру спричиненої шкоди. Позивач не скористалася своїм правом і клопотання про призначення судом відповідної судової експертизи не було заявлено ні в суді першої інстанції, ні апеляційної інстанції.

Твердження позивача, що звіти оцінювача ОСОБА_4 не є складеними у відповідності до вимог законодавства, відтак не є допустимими та належними доказами, що підтверджують розмір заподіяної шкоди, й містить занижену вартість, спростовані під час апеляційного розгляду справи. Всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено факт заниження розміру майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, вказаної у звітах оцінювача ОСОБА_4 .

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданим позивачем доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення позивачем норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фельського Сергія Леонідовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 09 травня 2023 року.

ГоловуючийД.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

О.В. Крилова