Справа № 459/3493/22
Провадження № 2/459/570/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Дем`яновської Ю.Д. ,

з участю секретаря судового засідання Назар О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, без самостійних вимог: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради, про зміну місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищенаведеним позовом, яким просить визначити місце проживання його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним. Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі із ОСОБА_2 у них народилася дочка ОСОБА_4 . В подальшому, життя між сторонами не склалося, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.04.2012 року шлюб було розірвано, неповнолітніх, на той час, дітей: ОСОБА_5 , 2008 р.н., та ОСОБА_6 , 2004 р.н., залишено на проживання з матір`ю. Однак, остання після ухвалення вказаного рішення періодично їздила у Польщу, де згодом познайомилася із іншим чоловіком, із яким 28.09.2019 року зареєструвала шлюб, а 11.05.2021 року та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилися спільні діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вказує, що 27.04.2020 року відповідач виїхала з України та більше не поверталася, з цього часу вона також припинила спільне проживання з донькою ОСОБА_9 . Стверджує, що дочка ОСОБА_4 проживає спільно з ним та перебуває на його утриманні. З огляду на наведене, просить змінити місце проживання дитини, визначивши таке разом із батьком.

Ухвалою від 28 грудня 2022 року прийнято позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче провадження у справі, яке неодноразово відкладалося.

20.03.2023 р., будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач скерувала заяву, яка була відправлена з Республіки Польща, у якій зазначила, що з 2021 року проживає у Польщі, позов визнає.

Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської радитакож подав клопотання про проведення розгляду справи у його відсутності, при цьому зазначивши, що підтримує п.8 рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 17.01.2023 року №7 про доцільність проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст.223,247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.09.2003 року сторони уклали шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у шлюбі народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 виданим 22.10.2013 року повторно (а.с.7).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.04.2012 року, яке набрало законної сили 04.05.2012 року, шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_11 . (а.с.13).

У судовому засіданні встановлено, що фактично неповнолітня ОСОБА_3 кілька останніх років проживає із батьком. Мати дитини - ОСОБА_2 , виїхавши до іншої держави, створила іншу сім`ю, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком.

Так, з наданого суду висновку щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини від 10.01.2023 року вбачається, що сторони тривалий час разом не проживають, шлюб розірвали, мати дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_2 виїхала за кордон, проживає окремо, аліментів не сплачує, батько з донькою проживає в АДРЕСА_1 . Умови проживання батька і дитини задовільні, дитина має свою кімнату, є спальне місце, забезпечена всім необхідним, має все для нормального розвитку. Дитина на засіданні комісії пояснила, що проживала раніше з мамою, а останні кілька років проживає з батьком, так як мама виїхала в Польщу на проживання, має нову родину, двох дітей. З мамою давно не бачилась, однак спілкується по телефону. Тато її утримує, виховує, відвідує школу, у них з татом дружні стосунки.

З наданого висновку вбачається, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з батьком (а.с.32,42).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частинами другою, третьою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд зауважує, що під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини, беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Встановлено, що інтересам доньки сторін відповідатиме її проживання разом з батьком, на що вказує її психологічний стан, зокрема прихильність до батька, проживання з ним в атмосфері любові, турботи, захисту. Матеріали справи не містять доказів на спростування вищевказаного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи здоров`я дитини, місце фактичного постійного проживання, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення їх усім необхідним, визнання відповідачем позовних вимог, вважає за доцільне змінити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , визначене рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.04.2012 року та визначити таке разом з батьком, відтак позов підлягає задоволенню.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.тс.141,142 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.2, 141, 200, 206, 259, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши її місце проживання з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 гривень сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 );

Третя особа, без самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради (80103 Львівська область м.Червоноград пр..Шевченка,19).

Повний текст рішення складено 20.03.2023 р.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська