БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1800/22
Провадження № 2/497/56/23
02 травня 2023 року м. Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Висоцького С.О.,
секретаря судового засідання Войтової С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заочно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач звернувся до суду і просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 1 228 704,96 гривень, з яких 438 823.20 гривень сума основного боргу та 789 881.76 гривень сума відсотків.
Свої вимоги мотивує тим, що 28.04.2008 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від нього грошову суму в розмірі 12 000.00 доларів США з виплатою 5% щомісячно від позиченої суми. Відповідач зобов`язався повернути кошти за першою вимогою позивача. На підтвердження укладення договору позики та його умов позичальником, тобто відповідачем ОСОБА_2 , було написано і власноруч поставлено підпис у розписці, яка підтверджує передачу коштів. Станом на теперішній час відповідач позичені кошти не повернув, проценти за користування також не сплачувались, тому позивач змушений звернутися до суду.
Ухвалою суду від 11.10.2022 року було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.12.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене після відкладань на 25.04.2023 року, сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явились.
09.02.2023 року позивачем надано заяву про розгляд справи за його відсутності та згоду на прийняття заочного рішення.
Ухвалою суду від 25.04.2023 року на підставі ст. 280-282 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, оформлений розпискою, згідно з яким ОСОБА_2 як позичальник отримав від ОСОБА_1 як позикодавця грошові кошти в сумі 12 000.00 доларів США, під 5% щомісячно, які позичальник зобов`язувався повернути за першою вимогою, про що ОСОБА_2 надав розписку (а.с.50).
30 червня 2021 року позивачем було надіслано повідомлення ОСОБА_2 про повернення позики (а.с.21), але вказана вимога була проігнорована відповідачем.
Загальна заборгованість, згідно розрахунку позивача, станом на 12.09.2022 року в національній валюті України за офіційним курсом НБУ складає:
- основний борг 12 000 дол. США х 36,5686 грн./дол. США = 438 823,20 грн.;
- відсотки 21 600 дол. США х 36,5686 грн./дол. США = 789 881,76 грн.;
- загальна сума заборгованості 33 600 дол. США х 36,5686 грн./дол. США = 1 228 704,96 грн.,
Згідно із ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, що визначає ч.1 ст.1049 ЦК України.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Частиною 2 цієї ж статті ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16 та постанові Верховного Суду України від 08 серпня 2018 року у справі № 331/2183/15-ц.
Надавши суду оригінал розписки, позивач підтвердив своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ним у повному обсязі виконанні боргові зобов`язання, які у нього виникли перед позивачем у зв`язку з укладанням договору позики.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком нарахованих відповідачу процентів за користування позикою.
Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 1 228 704.96 гривень, в тому числі основний борг 438 823.20 гривень, відсотки 789 881.76 гривень.
У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення, що встановлено ст. 229 ЦПК України.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів.
Керуючись ст.ст. 3, 14, 15, 192, 524, 526, 530, 533-535, 627, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 81-83, 89, 95, 133, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Криничне Болградського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 12.02.1998 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , суму боргу за договором позики від 28.04.2008 року у розмірі 1 228 704.96 гривні (один мільйон двісті двадцять вісім тисяч сімсот чотири гривні 96 коп.), в тому числі основний борг 438 823.20 гривні, відсотки 789 881.76 гривню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення має відповідати вимогам, встановленим ст. 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.О.Висоцький