КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року місто Київ.

Справа №761/1401/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7850/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

за участю секретаря судового засідання Ковальової В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 року (у складі судді Притули Н.Г., інформація щодо складання повного тексту відсутня)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» про витребування майна із чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ

В січні 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить витребувати нерухоме майно з чужого незаконного володіння, а саме приміщення АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 року клопотання представника відповідача ТОВ «ДБК» - Хоменко Віталія Олексійовича задовлено .

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Не погоджуючись з такою ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 22 березня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на такі обставини:

26 жовтня 2019 року позивачем було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого позивач придбав у ОСОБА_3 нежитлове приміщення (офіс) АДРЕСА_1 .

Зазначений договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гладій Марією Олександрівною і зареєстрований в реєстрі за № 6020. Право власності позивача на вказане приміщення було зареєстроване державним реєстратором - приватним нотаріусом Гладій Марією Олександрівною, про що позивачу було видано витяг від 26 жовтня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 33860689. Реєстраційним номером об`єкта нерухомості, тобто приміщення АДРЕСА_1 , є номер 000.

Надалі позивача було залучено до участі в якості співвідповідача у цивільній справі № 761/22446/20, яка розглядалась в період 2020 - 2021 років Шевченківським районним судом міста Києва. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у справі № 761/22446/20 позовні вимоги ТОВ «ДБК» були задоволені частково та визнано недійсними договір купівлі-продажу майнових прав № 04/04/2016-16 від 04 квітня 2016 року відносно творчої майстерні АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ «ЯР» та ОСОБА_4

12 січня 2022 року представником позивача було отримано із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про те, що відносно об`єкта нерухомості № 000, тобто оскаржуваного приміщення, здійснений запис про реєстрацію права власності на вказане приміщення за товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК» (код 32772943), тобто відповідачем за позовом у даній справі № 761/1401/22.

Запис про реєстрацію права власності був вчинений, згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 01 листопада 2021 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Надією Володимирівною. Підставою для проведення державної реєстрації зазначено рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у справі № 761/22446/20, витяг з Реєстру будівельної діяльності від 24 грудня 2014 року серія і номер ІУ20, договір від 02 вересня 2010 року серія та номер 3.

За наведених підстав позивач вважав, що належне йому на праві власності майно, а саме оскаржуване приміщення, опинилось у чужому незаконному володінні, а запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно був вчинений незаконно.

Звертає увагу, що матеріали справи містять докази перебування спірного приміщення на балансі відповідача, тобто у його власності, а також докази спроби відповідача продати спірне приміщення з метою фактичної ліквідації предмету спору, оскільки якщо б договір купівлі-продажу на іншу особу був би реалізований, то витребувати спірне майно у відповідача стало б неможливим.

Вказує, що відповідачу було відомо про те що рішення суду, зміст якого покладений в основу відзиву на позов, і яке стало підставою для вчинення реєстраційних дій відносно об`єкта нерухомості, було оскаржене в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2022 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року, в порядку задоволення апеляційних скарг відповідачів у справі № 761/22446/20, було скасовано, було ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Наведені посилання на обставини скасування рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 червня 2021 року у справі № 761/22446/20 пояснюють реєстрацію за ОСОБА_1 спірного приміщення, оскільки з моменту скасування вказаного судового рішення зникли підстави для подальшого обліку майна за відповідачем у відповідних державних реєстрах.

Однак при цьому відповідач будь-яких дій для повернення майна, яким він володіє у незаконний спосіб, не вчинив, зняття майна з балансу ТОВ «ДБК» не відбулося.

Звернувшись до суду із заявою про закриття провадження у справі відповідач не надав суду доказів зняття приміщення з балансу, повідомивши суд виключно про наявність реєстраційного запису відносно спірного приміщення за позивачем, хоча наявні у справі докази і фактичні та дійсні обставини подій свідчать про те, що відповідач і надалі продовжує незаконно володіти майном.

Таким чином між сторонами спору залишились неврегульовані питання, що саме по собі підтверджує наявність спору і відсутність підстав для закриття провадження у справі у спосіб, наведений у оскаржуваній ухвалі від 07 березня 2023 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

05 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «ДБК» - Хоменко В.О., яким він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Зазначає, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду лише з вимогою щодо витребування майна, метою звернення є отримання рішення суду на підставі якого можна провести державну реєстрацію права власності за собою на оскаржуване приміщення. Однак, з 02 серпня 2022 року власником вказаного спірного майна є безпосередньо позивач, а тому всі спірні питання між сторонами щодо витребування майна вирішено.

В судовому засіданні 09 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 доводи скарги підтримав.

Представник відповідача Хоменко В.О. заперечував проти задоволення скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 року клопотання представника відповідача ТОВ «ДБК» - Хоменко Віталія Олексійовича задоволено . Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК» про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Закриваючи провадження у справі, суд виходив із того, що оскільки позивач є власником приміщення АДРЕСА_1 , тобто предмет спору відсутній, суд вважав за можливе закрити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного право-відношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як вбачається з позовної заяви та встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогою про витребування майна: приміщення АДРЕСА_1 , при цьому з матеріалів справи вбачається, що вказане приміщення належить на праві приватної власності позивачу. Вказана обставина не заперечувалась представником позивача і в апеляційному суді.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373//16-ц зазначила, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Так, у постанові Верховного Суду від 20.09.2021 року, справа № 638/3792/20 зазначено, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Отже, оскільки позивач є власником приміщення АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказане приміщення зареєстроване за позивачем, суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Стосовно доводів апелянта про те, що матеріали справи містять докази перебування спірного приміщення на балансі відповідача, тобто у його власності колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи наявний Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - дата формування 12 січня 2022 рік - згідно якого власниками спірної квартири є ТОВ «ДБК» (том 1, а.с. 23), а також лист директора ТОВ «ДБК», яким ТОВ «ДБК» повідомляє, що воно є власником спірного приміщення.

Однак, згідно з Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, формування якого датоване 30 вересням 2022 року, власником спірного приміщення є позивач ОСОБА_1 .

Будь яких інших належних доказів перебування спірного приміщення у власності ТОВ «ДБК» матеріали справи не містять, а тому наведені доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів.

Виконання рішення суду про витребування нерухомого майна відбувається, шляхом проведення реєстрації права власності на майно за позивачем.

Жодних інших дій в межах заявлених позовних вимог в разі задоволення позову відповідач не зобов`язаний проводити.

Посилання позивача на те, що відповідач продовжує утримувати спірні приміщення на своєму балансі не свідчить про те, що в межах заявлених позовних вимог про витребування майна, вказана перешкода може бути усунута.

В разі вчинення відповідачем перешкод в користування приміщенням, останній має право на звернення до суду з іншим позовом про усунення перешкод та зобов`язання вчинити дії на усунення таких перешкод.

Доводи скаржника щодо того, що наявні докази спроби відповідача продати спірне приміщення з метою фактичної ліквідації предмету спору, не приймаються колегією суддів, оскільки з огляду на те, що право власності на спірні приміщення зареєстроване за позивачем, відповідно право відчуження таких приміщень належить лише позивачу і їх відчуження до скасування реєстрації такого права не може бути проведено в установленому законом порядку.

Доводи позивача щодо того, що відповідач не надав докази зняття спірного приміщення з балансу не спростовують висновки суду першої інстанції, оскільки вони не є доказами перебування спірного приміщення у приватній власності відповідача, а також як вже зазначалось вище в межах заявлених позовних вимог не може бути вирішено питання, щодо припинення перебування на балансі відповідача спірних приміщень.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України, а тому апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 травня 2023 року.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді: О.Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна