Номер провадження: 22-ц/813/1703/23
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М

за участю секретаря: Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Житлової комісії Одеського гарнізону про зобов`язання вчинити певні дії щодо забезпечення житлом, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Шенцевої О.П. 11 лютого 2021 року у м. Одеса,-

встановила:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Житлової комісії Одеського гарнізону про зобов`язання вчинити певні дії щодо забезпечення житлом (а.с. 4-12).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що він є майором запасу, інвалідом війни другої групи, перебуває на квартирному обліку військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, в загальній черзі з 14 серпня 2002 року, та у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 24 листопада 2007 року як ветеран війни інвалід ІІ групи та як звільнений з військової служби в запас за скороченням штатів та реформуванням; має склад сім`ї з 5 осіб: він, дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , 2000 р.н., син ОСОБА_4 , 2007 р.н. та син ОСОБА_5 , 2015 р.н.

Таким чином, з 24 листопада 2007 року позивач набув права на позачергове забезпечення жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

ОСОБА_1 зазначав, що протягом перебування у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, і по даний час його не забезпечено житловою площею всупереч вимогам чинного законодавства, а саме приписам статті 46 Житлового кодексу Української РСР, пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та пункту 8 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей».

У відповідь на своє звернення на адресу відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса з приводу забезпечення його житлом у встановлений законодавством термін позивач отримав роз`яснення, що забезпечення військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку в Одеському гарнізоні, та зокрема, у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, здійснюється згідно з чергою, що визначається часом зарахування на квартирний облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового та першочергового одержання жилих приміщень), при цьому в списках соціально незахищених груп населення значиться 90 родин ветеранів-інвалідів війни ІІ групи та осіб, прирівняних до них, що мають однакові з позивачем права; забезпечення позивача житлом за рахунок Міністерства оборони України відбудеться відповідно до черг.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (а.с. 184-190).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 195-200).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що невирішення питання про забезпечення позивача житлом протягом 5 років свідчить про неефективність роботи відповідачів у сфері захисту прав осіб, що потребують поліпшення житлових умов та мають право на позачергове отримання житла за рахунок Міністерства оборони України. Ця обставина, на думку апелянта, дає підстави для висновку про можливість захисту порушеного права ОСОБА_1 на житло саме у спосіб, який він запропонував у позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса зазначив, що забезпечення житлом ОСОБА_1 з терміном два роки суперечить принципу черговості, визначеному ст. 43 ЖК України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 , підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є майором запасу та був звільнений згідно з наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 листопада 2007 року №520 з військової служби в запас у зв`язку зі скороченням штатів, є інвалідом війни другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Згідно довідки, наданої Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку військовослужбовців Одеського гарнізону, які потребують поліпшення житлових умов, станом на 01 липня 2019 року в загальній черзі з 14 серпня 2002 року за №1194 та в позачерговій черзі з 24 листопада 2007 року за №545 при Військовій академії (м. Одеса), зі складом сім`ї 3 особи (він, син 2000 р.н., син 2007 р.н.).

Таким чином, з 24 листопада 2007 року ОСОБА_1 набув право на позачергове забезпечення житлом як інвалід війни 2-ї групи з терміном забезпечення житлом 2 роки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався на адресу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса з заявою від 07 вересня 2018 року з приводу забезпечення його житлом, на яку отримав відповідь від 14 вересня 2018 року за № 4430 з роз`ясненням про те, що забезпечення військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку в Одеському гарнізоні, та зокрема, у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень, здійснюється згідно з чергою, що визначається часом зарахування на квартирний облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового та першочергового одержання жилих приміщень), при цьому в списках соціально незахищених груп населення значиться 90 родин ветеранів-інвалідів війни ІІ групи та осіб, прирівняних до них, що мають однакові з позивачем права, забезпечення позивача житлом за рахунок Міністерства оборони України відбудеться відповідно до черг.

З відповіді також вбачається, що цільового надходження житла для забезпечення військовослужбовців ветеранів-інвалідів війни 2 групи та осіб, прирівняних до них, не надходило.

ОСОБА_1 також звертався до житлової комісії Військової академії (м. Одеса) з питань забезпечення його житлом як інваліда війни 2-ї групи у встановлений законом термін. Відповіддю голови житлової комісії Військової академії (м. Одеса) від 15 жовтня 2018 року за № 36/6/241 на звернення позивача повідомлено про те, що порядок розподілу та забезпечення жилих приміщень для постійного проживання у Збройних Силах України регламентується Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою Наказом Міністерства оборони України від 20 листопада 2011 року №737 (чинною на час надання відповіді ), пункт 4.4 якої передбачає, що військовослужбовці та особи, звільнені з військові служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Позивач у цій справі звернувся з позовом до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії щодо забезпечення житлом.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 цієї статті).

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами) (пункт 2 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380).

Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини)(пункт 1 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями).

Згідно пункту 7 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо: взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу ІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом (додаток 4), підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі.

Отже, у спірних правовідносинах відповідачі наділені повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями у силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є військова служба.

Згідно пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Таким чином, військова служба є різновидом служби публічної. Тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців (включно зі спорами з військовими частинами щодо реалізації гарантій забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями), належать до юрисдикції адміністративних судів.

Соціальна гарантія, якої, як вважав ОСОБА_1 , його протиправно позбавили, передбачена для осіб, які проходять військову, тобто публічну службу. Інакше кажучи, право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про те, що даний спір військовослужбовця щодо реалізації цього права слід розглядати за правилами тієї юрисдикції, яка вирішує спори з приводу проходження публічної служби (аналогічно, як і спори, пов`язані з реалізацією інших соціальних гарантій (пільг), визначених для військовослужбовців).

Таким чином, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачем військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22) та у постановах Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 359/10656/18 (провадження № 61-11574св20), від 14 вересня 2022 року у справа № 331/3641/21 (провадження № 61-5521св21), від 09 листопада 2022 року у справі № 336/4583/21 (провадження № 61-7337св22), від 18 січня 2023 року у справі № 389/3690/21 (провадження № 61-9563св22), від 21 грудня 2022 року у справі № 389/3653/21(провадження № 61-9552св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 389/3662/21 (провадження № 61-9553св22).

Таким чином, зважаючи на характер правовідносин у цій справі, колегія суддів доходить висновку про те, що цей спір щодо реалізації позивачем, як військовослужбовцем, права на соціальну гарантію, яке, на його думку, порушено відповідачами, має розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, оскільки спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини першої статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів роз`яснює ОСОБА_1 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції Одеського окружного адміністративного суду.

Крім того, колегія суддів роз`яснює ОСОБА_1 про наявність у нього права, протягом десяти днів з дня отримання ним відповідного судового рішення, звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 255, 374, 377, 381 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2021 року скасувати.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради (за участю третіх осіб: Одеської міської ради, Житлової комісії Одеського гарнізону) про зобов`язання вчинити певні дії щодо забезпечення житлом, - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 травня 2023 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе