Справа № 368/458/22
Провадження № 2/368/103/23
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"11" квітня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

10.06.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в прохальній частині якої позивачка просила суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був укладений 31.03.2017 року та зареєстрований Деснянським районний у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 477.

2. Виключення відомостей про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дітей з актового запису про народження ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , за № 207, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за № 42, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

31.03.2017 року між ОСОБА_1 (далі - Позивач) та ОСОБА_2 (далі - Відповідач) було укладено шлюб, у зв`язку з чим Деснянським районний у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було внесено актовий запис № 477 про укладення шлюбу та видано свідоцтво про шлюб.

За час спільного шлюбу Позивача та Відповідача народилось двоє дітей, а саме ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки відразу після укладання шлюбу з`ясувалось, шо їхні характери є різними, погляди Позивача та Відповідача на різні сторони життя та сімейні питання кардинально відрізняються, що унеможливлює подальше подружнє життя. Між Позивачем та Відповідачем немає взаєморозуміння, вони не можуть дійти спільної точки зору у спірних питаннях, мають різні сімейні цінності.

Діти, які народились за час шлюбу не є спільним дітьми Позивача та Відповідача, а Відповідач не є кровним батьком дітей.

Шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем з моменту укладання шлюбу не носять характеру подружніх, оскільки з моменту реєстрації шлюбу вони не підтримують відносин як чоловік та дружина вже близько п`яти років.

Враховуючи наведене, збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем на даний час с недоцільним.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечигиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем є неможливим, оскільки Позивач ні за яких умов не буде проживати однією сім`єю з Відповідачем.

Отже, на даний час є неможливим збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем, який навіть у разі надання Позивачу та Відповідачу судом строку на примирення, не буде збережено.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Виходячи з вищезазначених обставин та норм Сімейного кодексу України, Позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а у суду є всі підстави для прийняття рішення про розірвання шлюбу.

Крім того, разом із розірванням шлюбу Позивач має намір виключити відомості про батьківство Відповідача з актового запису про народження дітей.

Підставою для виключення відомостей про батьківство Відповідача з актового запису про народження дітей є те, що Відповідач не є біологічним батьком дітей.

Згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) наробжена в шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у побружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

У зв`язку з тим, що на момент народження дітей Позивач та Відповідач перебували у зареєстрованому шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України в актовий запис про народження дітей було внесено запис про батьківство Відповідача.

Хоча, як зазначалось вище, відразу після реєстрації шлюбу Позивач та Відповідач не підтримували подружній відносин та діти були зачаті в період коли Позивач та Відповідач не проживали разом. В цей період діти були зачаті від інших чоловіків, які є біологічними батьками.

Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно ч. 2 ст. 136 Сімейного кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Виходячи з вказаних положень Сімейного кодексу України, у разі відсутності кровного споріднення Відповідача із дітьми, суд може постановити рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

На підставі вказаного рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Оскільки на даний час на утриманні Позивача перебувають малолітні діти, відповідно до ч. 2 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України Позивачем може бути поданий позов про розірвання шлюбу за місцем свого проживання тобто до Кагарлицького районного суду Київської області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 105, 110, 122, 133, 134, 136 Сімейного кодексу України. Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 4. 174 - 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині її позовної заяви.

10.06.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/458/22, провадження № 2/368/341/22.

22.07.2022 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 189, 197 200, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 16 год. 00 хв. 13.09.2022 року.

13.09.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 14 год. 00 хв. 14.10.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 14.10.2022 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 14.10.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповіда по справі не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутності, відповідно, - неявку відповідача в підготовче судове засідання, яке відбулося 14.10.2022 року, - суд визнав за неповажну, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

14.10.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання без сторін по справі, по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 год. 00 хв. 11.11.2023 року.

11.11.2022 року слухання спарви відкладено на 12 год. 00 хв. 09.12.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

09.12.2022 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 16.01.2023 року в зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2

16.01.2023 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 15.02.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

30.01.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмове клопотання позивачки ОСОБА_1 , в якому вона утонює позовні вимоги, та відмовляється від позову в частині вимоги щодо виключення з актового запису відомостей про батьківство.

15.02.2023 року слухання справи відкладено на 16 год. 00 хв. 14.03.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

14.03.2023 року слухання справи відкладено на 10 год. 00 хв. 11.04.2023 року в зв`язку з неявкою сторін по справі.

11.04.2023 року на адресу суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про залишення без розгляду частини позовних вимог, в якій зазначено наступне:

- ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу та виключення відомостей з актового запису про батьківство.

Серед позовних вимог Позивач просила:

- виключити відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дітей з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №207, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за №42, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На даний час необхідність у вирішенні даної позовної вимоги відпала, а тому в цій частині свої вимог Позивач бажає залишити без розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Позивачем не було подано заяву про залишення частини позовних вимоги без розгляду до початку розгляду справи по суті, оскільки необхідність у подачі такої заяви виникла вже під час розгляду справи по суті.

Згідно ч. 1 ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи поважність причин ненадання Позивачем заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду до почату розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 127 Цивільного процесуального кодексу України суд може поновити пропущений строк.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 127, 257 Цивільного процесуального кодексу України, позивачка просить суд винести судове рішення у виді ухвали, на підставі якої:

1. Поновити ОСОБА_1 процесуальний строку на подачу заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог.

2. Залишити без розгляду позовну вимогу про виключення відомостей про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дітей з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №207, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за № 42, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

3. Продовжити розгляд позовної вимоги про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.04.2023 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Заяву позивачки ОСОБА_1 про залишення без розгляду частини позовних вимог, - задоволено.

2. Залишити без розгляду позовну вимогу про виключення відомостей про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як батька дітей з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №207, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за № 42, що був вчинений Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В судове засідання, яке відбулося 11.04.2023 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Позивачка категорично заперечує проти надання терміну на примирення, судові витрати просить залишити за нею, не заперечує проти винесення заочного рішення.

В судове засідання, яке відбулося 11.04.2023 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач по справі не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутності, відповідно, - неявку відповідача в судове засідання, яке відбулося 11.04.2023 року, - суд визнав за неповажну, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню слухання справи по суті, та така неявка відповідача та за таких умов послугувала для суду підставою для винесення заочного рішення по даній справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, яким уточнений позов задовольнити, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції позивачки ОСОБА_1 , яку вона висловила в письмовій заяві, направленій на адресу суду, - вона не заперечує проти заочного розгляду справи, та, відповідно, винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 9 (дев`ять) раз поспіль.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неодноразової неявки, не надіслав на адресу суду заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, - його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки № 119, яка видана 12.03.2022 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, - позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та з нею проживають та перебувають на її утриманні двоє малолітніх дітей, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно, враховуючи місце проживання позивачки ОСОБА_1 , та ту обставину, що на її утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, та враховуючи положення ч. 2 ст. 28 ЦПК України, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по справі є фізична особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка село Переселення Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 22 липня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець Саріасійського району, Сурхандар`їнської області, Республіки Узбекістан, громадянин Республіки Узбекістан, останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_2 .

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин.

31.03.2017 року позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , - відповідачем по справі.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане 31 березня 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець Саріасійського району Сурхандар`їнської області, Республіка Узбекистан, громадянин Республіки Узбекистан, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка село Переселення Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб 31 березня 2017 року, про що 31 березня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 477.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

ОСОБА_5 .

Дружини ОСОБА_6 .

Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Даний факт підтверджується свідоцтвами про народження:

- серії НОМЕР_4 , яке видане 25 жовтня 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що 25 жовтня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 207.

В графі «батьки» зазначені:

Батько ОСОБА_2 , - відповідач по справі.

Мати ОСОБА_1 , - позивачка по справі;

- серії І ОК № 449013, яке видане 10 березня 2021 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому зазначено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Кагарлик Київської області, Україна, про що 10 березня 2021 року складено відповідний актовий запис за № 42.

В графі «батьки» зазначені:

Батько ОСОБА_2 , - відповідач по справі.

Мати ОСОБА_1 , - позивачка по справі;

Як вбачається з матеріалів справи, - сторони шлюб розривають вперше, відомостей про вагітність позивачки станом на час розгляду справи, - в матеріалах справи немає.

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Шлюбні відносини між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 фактично припинені більше року тому, з того часу сторони проживають окремо, на різних житлових площах, в різних населених пунктах.

Факту фактичного розірвання шлюбу перебувало те, що відповідач покинув місце проживання позивачки та більше не приїздить в сім`ю, та не цікавиться життям сім`ї.

Суд вважає, що подальше спільне життя позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 як подружжя і збереження шлюбу, - суперечить інтересам позивачки ОСОБА_1 та інтересам малолітніх дітей.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивачки ОСОБА_1 , - в зв`язку з тим, що відповідач білше як рік тому покинув місце проживання сім`ї, після чого взагалі не спілкується з сім`єю, не цікавиться життям сім`ї, а також в зв`язку з тим, що в даному випадку має місце і пасивна згода відповідача ОСОБА_2 на розірвання шлюбу (неодноразова неявка в судові засідання, що опосередковано вказує на байдужість відповідача щодо факту розірвання шлюбу), а тому, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам малолітніх дітей.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 1 го року, - завдяки його державній реєстрації, хоча фактичних шлюбно сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 1 го року), відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та дані негативні відносини з часом, зважаючи на ту обставину, що сторони не проживають разом як сім`я, - лише посилюються.

Крім того, - у суду, з огляду на обставини срави та поведінку позивачки, - складається непереборне враження про те, що даний шлюб мав апріорі фіктивний характер.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 1 го року, - не проживають як чоловік та жінка, у позивачки ОСОБА_1 відсутнє бажання підтримувати будь які відносини з відповідачем ОСОБА_2 , що, з огляду на інертну процесуальну поведінку відповідача ОСОБА_2 , - є обопільним, а тому констатує той факт, що сторони проживають тривалий час окремо, не як сім`я, в зв`язку з чим в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля позивачки на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заявіта у заяві на підтримання позову, так і опосередкована позиція відповідача, який ігнорує засідання суду, та, відповідно, - байдуже ставиться до можливості зберегти сім`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС, ( що має місце в даному випадку, - ухилення відповідача від подачі спільної заяви до органів ДРАЦСу).

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно сімейних відносин тривалий час, - більше 1 го року, спорів майнового спору між сторонами немає, спільні малолітні діти сторін залишаються на вихованні матері, - позивачки по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить інтересам позивачки, та інтересам малолітніх дітей.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, яке буде мати позивачка після розірвання шлюбу, то суд констатує той факт, що внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку, - позивачка ОСОБА_1 прізвище не змінювала, а тому вирішувати питання щодо прізвища в порядку, який передбачено ст. 113 СК України, - немає потреби.

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому Законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, в матеріалах справи, міститься квитанція,з якої вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, проте, позивачка ОСОБА_1 подала письмове клопотання, в якому просить суд залишити понесені нею судові витрати за нею, не стягуючи такі з відповідача.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення;

- судові витрати у виді сплаченого судового збору при подачі позовної заяви, - слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 , не стягуючи такі судові витрати з відповідача ОСОБА_2 ;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб (розірвання якого є предметом спору в даній справі) на думку суду, - має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу (та має ознаки фіктивності), зважаючи на обставини справи, - примирення між стронами неможливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивачки, та інтересам малолітніх дітей, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 31 березня 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець Саріасійського району, Сурхандар`їнської області, Республіки Узбекістан, громадянин Республіки Узбекістан, останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженкою село Переселення Кагарлицького району Київської області, Україна, громадянкою України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , виданий 22 липня 2013 року Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане 31 березня 2017 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис за № 477 від 31 березня 2017 року, - розірвати.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Суддя: Закаблук О.В.