ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

25 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

ознайомившись з апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року про зупинення провадження у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про видачу дубліката виконавчого документа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою підсистеми «Електронний суд» апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 травня 2023 року витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 263/13800/14-ц.

15 травня 2023 року справа надійшла на адресу апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про звільнення від сплати судового збору та залишено її апеляційну скаргу без руху для сплати судового збору.

У відповідь на зазначену ухвалу до апеляційного суду надійшло клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Крім того, клопотання обгрунтовне тим, що вона як приватний виконавець не є учасником справи та суб`єктом сплати судового збору. Законом не передбачено ставки судового збору за звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, тому на виконавця не поширюється обов`язок сплати судового збору при зверненні до апеляційного суду про оскарженні ухвал, прийнятих за результатами таких заяв.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. про звільнення від сплати судового збору та продовжено скаржнику строк для усунення недоліку апеляційної скарги на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року, зазначений в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2023 року.

19 травня 2023 року через підсистему «Електронний суд» до Діпровського апеляційного суду надійшло клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., в якому вона втретє ставить питання про зільнення від сплати судового збору та відкриття апеляційного провадження у справі.

В обґрунтування свого клопотання, посилаючись на скрутне матеріальне становище, скаржниця зазначає, що на рахунках для здійснення витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця кошти відсутні.

Також зазначає, що вона як приватний виконавець не є учасником справи та суб`єктом сплати судового збору. Крім того, законом не передбачено ставки судового збору за звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документу.

Крім того, вважає помилковим посилання суду на частину другу статті 26 Закону України Про виконавче провадження, оскільки положення частини другої цієї статті визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду № 2-р(II)/2019 від 15 травня 2019 року.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України Про судовий збір свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року у справі № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що: «єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору».

Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд в порядку передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз частин першої, другої статті 8 Закону України Про судовий збір дає підстави для висновку, що зменшення тягаря судових витрат, якого зазнає сторона, є не обов`язком суду, а знаходиться у межах суддівського розсуду, який може бути реалізований за наявності певних обставин.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в рішенні від 19 червня 2011 року в справі Креуз проти Польщі («Kreuz v. Poland») зазначав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. При цьому положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 8 Закону України Про судовий збір прямо передбачено право суду звільнити від сплати судового збору у разі перевищення розміру судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік. Разом з тим, ОСОБА_3 не є позивачем у даній справі.

Вищезазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі судді Касаційного господарського суду, викладеного в ухвалу від 05 вересня 2022 року у справі № 905/1630/15, якою ОСОБА_3 було відмовлено у звільненні від сплати судового збору за аналогічних обставин.

Крім того, у даній справі скаржник діє як приватний виконавець виконавчого округу Донецької області. В свою чергу, чинним законодавством України не передбачено звільнення від сплати судового збору ані приватних, ані державних виконавців.

Надані приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. копії виписок з рахунків АТ КБ ПриватБанк не беруться до уваги, оскільки апеляційну скаргу подає у справі приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., яка виступає як суб`єкт незалежної професійної діяльності, а не як фізична особа, чиї інтереси були порушені.

Крім того, відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 42 Закону України Про виконавче провадження кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29 вересня 2016 року «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження» до витрат виконавчого провадження відноситься зокрема сплата судового збору.

Таким чином, сплата судового збору відноситься до витрат виконавчого провадження, які зокрема забезпечуються сплатою стягувачем авансового внеску при подачі заяви про відкриття виконавчого провадження.

Окремо слід звернути увагу, що будь-яких змін щодо порядку сплати судового збору, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні до Закону України Про судовий збір не внесено.

Посилання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на те, що положення частини другої статті 26 Закону України Про виконавче провадження визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду № 2-р(II)/2019 від 15 травня 2019 року, є безпідставним, оскільки редакція абзацу першого частини другої статті 26 викладена із змінами, внесеними згідно із Законом № 1798-VIII від 21 грудня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 травня 2023 року не виконано, недоліки апеляційної скарги не усунуто, апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути скаржнику.

Частиною другою статті 357 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною шостою статті 357 ЦПК України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що в силу положення частини сьомої статті 185 ЦПК України, повернення апеляційної скарги не є обмеженням доступу скаржника до правосуддя та не позбавляє його права повторного звернення до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року визнати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Л.П. Никифоряк

Судді: А.В. Гапонов

Г.В. Новікова