КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/275/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Лук`яненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особа ОСОБА_2 , в якій просить суд видати обмежувальний припис строком на три місяці стосовно ОСОБА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефоні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 .

В обґрунтування наданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що з моменту її народження вона та її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом однією родиною за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спільного проживання з ОСОБА_2 останній постійно висловлювався нецензурною лайкою, вживав наркотичні речовини та алкоголь, виносив з місця проживання особисте майно заявниці, внаслідок чого вона викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. ОСОБА_2 постійно вимагає гроші на задоволення своїх антисоціальних потреб, весь час вчиняє домашнє насильство психологічного та економічного характеру. Заявниця вказує, що ОСОБА_2 неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Також за вчинення крадіжки (зареєстровано в ЄРДР № 0000676 від 06.10.2022) телевізора КІVІ 24 FR55WU, який заявниця придбала для спільного користування з її матір`ю, ОСОБА_2 було притягнуто до кримінальної відповідальності, однак він і по сьогоднішній день не виправився та продовжує витребувати гроші в заявниці та її матері.

Таким чином, заявниця вважає що вона є особою, яка зазнала домашнього насильства. Тому, на її думку, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_2 необхідно застосувати обмежувальний припис.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 27.04.2023 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: зазначити в заяві заінтересовану особу, ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заінтересованої особи, місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, надати до суду примірник заяви про видачу обмежувального припису відповідно до кількості заінтересованих осіб. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

05.05.2023 року від ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява про доручення до матеріалів справи, якою було усунуто недоліки заяви зазначені в ухвалі суду від 27.04.2023 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 09.05.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

У судове засідання 10.05.2023 року заявник ОСОБА_1 не з`явилась, проте надала через канцелярію суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином за допомогою оголошення опублікованого на офіційному веб-сайті судової влади, у судове засідання 10.05.2023 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом однією родиною за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме:

-Відділом поліції №4 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області постанова № ВАВ 127108 від 11.10.2022 року 00:00:00 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

-Відділом поліції №4 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області постанова № ВАВ 126979 від 08.10.2022 року 00:00:00 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

-Відділом поліції №4 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області постанова № ВАВ 126977 від 06.10.2022 року 00:00:00 ст. 173-2 ч.1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

-Відділом поліції №4 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області постанова № ВАВ 126977 від 06.10.2022 року 00:00:00 ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

-Відділом поліції №4 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області постанова № ВАВ 127058 від 05.10.2022 року 00:00:00 ст.173-2 ч.1 КУпАП.

-Відділом поліції №4 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області постанова № ВАВ 127056 від 05.10.2022 року 00:00:00 ст.173-2 ч.1 КУпАП.

-Відділом поліції №4 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області постанова № ВАВ 127057 від 05.10.2022 року 00:00:00 ст.173-2 ч.1 КУпАП.

Також ОСОБА_2 притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки (зареєстровано в ЄРДР № 0000676 від 06.10.2022), вирок Київського районного суду м. Одеси від 09.11.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_2 визнано винним за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75, ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю один рік шість місяців та покладено на нього обов`язки передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

За заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу

Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Судом встановлено, що постановами неодноразово було визнано винним ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_2 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильства психологічного та фізичного характеру, що полягало в словесних образах та погрозах фізичною розправою.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 було притягнуто до кримінально відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК України та встановлено, що ОСОБА_2 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 вчинив кримінальне провопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, потерпілою по зазначеному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_1 .

При цьому, стаття 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб. Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті,- тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесята годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Отже, судом встановлені неодноразові факти вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 .

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявника, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд враховує, характер правовідносин, що виникли між учасниками.

Суд вважає за можливе заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефоні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Вирішуючи питання відносно заборони ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , суд вважає, що заява у вказаній частині задоволенню не підлягає, виходячи з того, що вимога заявниці в цій частині є не конкретизованою та абстрактною, що унеможливить виконання рішення суду в частині цієї заборони.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд приходить до висновку, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

За таких обставин, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та вести листування, телефоні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 350-1 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на три місяцістосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Київську районну адміністрацію Одеської міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.