Справа № 753/2775/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7997/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей з бабусею, постановлену у складі судді Заставенко М.О., у цивільній справі № 753/2775/23,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей з бабусею. Просила визначити місце проживання її малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої онуки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею.

Також, в лютому 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення її позову шляхом: встановлення графіку спілкування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з нею кожний перший та третій тиждень місяця з 18.00 год. п`ятниці до 18.00 год. неділі та зобов`язати ОСОБА_2 передавати малолітніх дітей бабусі за її місцем проживання. Посилалася на те, що невжиття таких заходів забезпечення позову суттєво ускладнить чи унеможливить ефективний захист, або поновлення її прав та інтересів за захистом яких вона звернулася до суду. ОСОБА_2 вчиняє дії, направлені на створення їй перешкод у спілкуванні та побаченні з її онуками. Відсутність стабільних контактів можуть створити загрозу втрати емоційного контакту між ними. Стверджує, що обставин, які б унеможливлювали її право на спілкування з онуками, або обставини, які перешкоджали нормальному розвитку дітей під час спілкування з нею - відсутні.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі № 753/2775/23 передавати позивачу ОСОБА_1 малолітніх онуків - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для спілкування кожної першої та третьої суботи місяця з 16.00 год. до 18.00 год., у присутності батька - ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила оскаржувану ухвалу в частині визначення порядку, тривалості та періодичності зустрічей з її неповнолітніми онуками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким її заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що встановлений судом першої інстанції графік побачень з її онуками протягом 4 годин на місяць не є достатнім для встановлення тісних емоційних зв`язків між ними. Звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала не містить мотивувань чому побачення з її онуками має відбуватися лише в присутності батька, оскільки вказане порушує принцип особистого спілкування з дітьми і таке обмеження можливе лише у разі наявності фактів негативного впливу на дітей, доказів чого матеріали справи не містять.

28 квітня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу адвоката Чорного М.В., поданий від імені ОСОБА_2 , проте в порушення вимог ч. 6 ст. 178 ЦПК України до відзиву не було додано документів, що підтверджують повноваження Чорного М.В. як представника ОСОБА_2 , а також в порушення вимог ч. 4 ст. 360 ЦПК України до відзиву не було додано документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи, а тому колегія суддів не приймає до уваги надісланий до суду відзив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник адвокат Каменська О.А. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей з бабусею, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням необхідності збереження емоційного зв`язку дітей з бабусею, захід забезпечення позову у вигляді встановлення графіку зустрічей ОСОБА_1 та дітей відповідатиме вимогам розумності та обґрунтованості. Однак, з урахуванням пояснень сторін, зважаючи на вік дітей на момент постановлення ухвали (2 роки 10 місяців та 1 рік 9 місяців), поведінки заявника, що полягає у неповерненні особистих речей дітей батьку, з яким вони постійно проживають, суд вважав, що часткове задоволення заяви буде достатнім для забезпечення прав та інтересів дітей і заявника та фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1 -1 ) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Як вбачається з матеріалів справи, змісту позовної заяви ОСОБА_1 , між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості ОСОБА_1 спілкуватися з її онуками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у спілкуванні та побаченні з онуками. Враховуючи такі дії відповідача, психологічні та інші зв`язки ОСОБА_1 з онуками за час розгляду справи можуть бути втрачені або настільки мінімізовані, що в разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дітей разом із нею, відновлення її прав буде утруднено.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Суд враховує, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з бабусею повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину. А тому з метою запобігання втрати емоційного контакту бабусі з малолітніми дітьми, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про визначення місця проживання дитини, суд вважає за необхідне застосування заходу забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства, яким врегульовано правовий механізм забезпечення позову.

Аналогічні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 466/2317/20 (провадження № 61-11539ск20), постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), ухвалі Верховного суду від 03 березня 2021 року у справі №756/326/20.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням збереження емоційного зв`язку дітей з бабусею, захід забезпечення позову у вигляді встановлення графіку зустрічей ОСОБА_1 та дітей відповідатиме вимогам розумності та обґрунтованості.

При цьому, встановлюючи графік зустрічей ОСОБА_1 з малолітніми онуками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кожної першої та третьої суботи місяця з 16.00 год. до 18.00 год., у присутності батька - ОСОБА_2 , судом першої інстанції обґрунтовано враховано вік дітей на момент постановлення ухвали (2 роки 10 місяців та 1 рік 9 місяців) та їх інтереси, а відтак, часткове задоволення заяви є достатнім для забезпечення прав та інтересів дітей і заявника та уможливить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що побачення з дітьми лише в присутності їх батька, порушує принцип особистого спілкування з дітьми і таке обмеження можливе лише у разі наявності фактів негативного впливу на дітей, доказів чого матеріали справи не містять, є безпідставним та не ґрунтуються на вимогах закону. Встановлюючи графік спілкування ОСОБА_1 з малолітніми онуками в присутності їх батька, судом було враховано вік дітей та їх основні інтереси, а відтак, встановлений графік та порядок зустрічей з дітьми є обґрунтованим, та таким, що відповідає інтересам малолітніх дітей.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів оцінюються критично, адже останні зводяться виключно до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції щодо встановленого графіку спілкування ОСОБА_1 з малолітніми онуками.

Враховуючи викладене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді