Справа №601/875/23
Провадження № 2/601/329/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Клим Т.П.,

при секретарі судового засідання Коляді О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Кременецької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

за участю позивача ОСОБА_1

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву до Територіальної громади в особі Кременецької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на 1/7 частини квартири номер АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1993 року за номером № НОМЕР_1 , право власності на частки квартири по АДРЕСА_2 набули: ОСОБА_3 1/7, ОСОБА_1 1/7 (Позивач), ОСОБА_4 1/7, ОСОБА_5 1/7, ОСОБА_2 1/7, ОСОБА_6 1/7, ОСОБА_7 1/7.

ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , один із співвласників проживав у цивільному шлюбі з матір`ю позивачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка вступила в права спадкування після смерті матері.

У ОСОБА_2 більше родичів не має, позивачка звернулась до Кременецької державної нотаріальної контори з заявою про вступ у спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , однак постановою нотаріуса Остапчука В.П. Кременецької державної нотаріальної контори від 21.02.2023 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_2 , оскільки відсутні родинні відносини.

Позивачка мешкає в будинку АДРЕСА_2 з 1993 року. Після смерті ОСОБА_2 з 2002 р. вона самостійно безперервно користується його частиною квартири, використовує її відкрито для власних потреб несе одноособово витрати на її утримання і жодна особа протягом всього періоду користування не заявляла свої права на 1/7 частину квартири ОСОБА_2 .. Позивачка одноособово з 2002 року сплачує всі комунальні платежі за квартиру, робить ремонти, підтримує квартиру в належному стані.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Міський голова Смаглюк А.М. на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, щодо задоволення позову не заперечує.

Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання та надано строк відповідачу для подання відзиву.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 червня 1993 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної часткової власності громадянам: ОСОБА_3 1/7, ОСОБА_1 1/7, ОСОБА_4 1/7, ОСОБА_5 1/7, ОСОБА_2 1/7, ОСОБА_6 1/7, ОСОБА_7 1/7.

Постановою державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 21.02.2023 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_2 , оскільки відсутні родинні відносини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2022 спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її дочка ОСОБА_1 .. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з 2/7 частин квартири АДРЕСА_1 .

З довідки начальника РКБТІ від 06.03.2023 про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування вбачається, що станом на 03.03.2023 вартість 1/7 частини становить 7887 грн.. Внаслідок включення площі коридорів змінилась загальна площа квартири. Станом на 31.12.2012 право власності на 1/7 частину майна було зареєстровано в КРКБТІ реєстровий №1031 книга №4 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.06.1993.

Згідно долученої копії договору про користування електричною енергією від 11.05.2005 за адресою АДРЕСА_2 позивачка являється споживачем. З долучених квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що ОСОБА_1 є платником.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові у справі № 910/17274/17 від 14 травня 2019 року зазначила, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Також ВП ВС зазначила, що давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вимог ст. 344 ЦК України підтримана й у подальшій практиці Верховного Суду, зокрема в постанові у справі № 607/21758/19 від 22 лютого 2021 року.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року.

У відповідності до вимог п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено п. 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачка достовірно довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном, а саме 1/7 частиною квартири АДРЕСА_1 , більше 10 років.

Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності за позивачкою на вказане майно не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідач у справі з позовними вимогами згідний, щодо задоволення позову не заперечує.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачкою слід визнати право власності на 1/7 частину квартири АДРЕСА_1 .

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату судового збору у розмірі 1095,07 грн., що підтверджується квитанцією.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, з урахуванням положень ст.141, 142 ЦПК України слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.392 Цивільного кодексу України, суд ,-

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1/7 частини квартири номер АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до частини 1 статті 142 ЦПК України, повернути ОСОБА_1 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 547 гривень 53 копійки, сплаченого нею при поданні позову на рахунок отримувача: UA0019775; отримувач: ГУК у Терн.обл./тг м.Кремен./22030101; Код отримувача: 37977599; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998, по квитанції № від 12.04.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Кременецької міської ради, адреса: вул. Шевченка, 67, м. Кременець Тернопільської області, 47003. Код .

Повний текст рішення виготовлено 11 травня 2023 року.

Головуючий: