Справа № 456/3126/22
Провадження № 2/456/185/2023
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

з участю секретаря Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на частини житлового будинку разом з господарським будівлями та спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на частини земельної ділянки площею 0,0877 га, кадастровий номер :01:011:0004, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 26 листопада 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області сторони зареєструвала шлюб. За час шлюбу сторони придбали земельну ділянку площею 0,0877 га, кадастровий номер :01:011:0004 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Дана земельна ділянка придбана на підставі договору купівлі - продажу №299 від 03.02.2017 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. за відповідачем ОСОБА_2 ,та житловий будинок АДРЕСА_1 , який придбаний на підставі договору купівлі - продажу №302 від 03.02.2017 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І., який зареєстрований також за відповідачем ОСОБА_2 .. 06 грудня 2021 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у цивільній справі №456/3279/21 шлюб між сторонами розірвано. Угоди про поділ спільного майна подружжя сторони не досягли, а тому позивач звернулася з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.12.2021 року розірвано шлюб між сторонами, який був зареєстрований 26.11.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області про що було зроблено актовий запис №421.

З договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 03.02.2017 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. вбачається, що ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

З витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №79555080 від 03.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

З договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 03.02.2017 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Мірчук Л.І. вбачається, що ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив земельну ділянку площею 0,0877 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:011:0004.

З витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №79551130 від 03.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0877 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:011:0004.

Так, згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, тлумачення даної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно з частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.11.2020 у справі №662/1069/17.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 22, 23, 24 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинкок разом з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0877 га, кадастровий номер :01:011:0004, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки вказане майно набуте сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, хоча стороною договорів та право власності на спірне майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що частки позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності є рівними та становлять по 1/2 частини за кожним із співвласників.

Вищезазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та оцінивши дійсні обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1481,10 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат у виді судового збору.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частини житлового будинку разом з господарським будівлями та спорудами, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частини земельної ділянки площею 0,0877 га, кадастровий номер :01:011:0004, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1481,10 грн. (одну тисячу чотириста вісімдесят одну гривню 10 копійок) сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2023 року.

Головуючий суддя С. С. Сас