ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2657/21

Головуючий у першій інстанції Лобода Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/84/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи (суддя Лобода Н.В.), ухвалене о 13 год. 57 хв. у Бахмач Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування наказу № 110/ОС від 09 грудня 2021 року заступника начальника виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку АТ «Укрзалізниця» про відсторонення від роботи з 13 грудня 2021 року до моменту усунення причин відсторонення. Позов мотивовано тим, що позивач працює електромеханіком дільниці 2 групи електротехнічної лабораторії у виробничому підрозділі Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку АТ «Укрзалізниця». Вважає, що відсторонення від роботи є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, а тому в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції України таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належить Постанова КМУ і Наказ МОЗ. За доводами позивача, в Україні відсутнє законодавство, яке передбачає право роботодавця відсторонювати від роботи працівників, які відмовились від вакцинації проти COVID-19.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи задоволено; скасовано наказ № 110/ОС від 09.12.2021, виданий заступником начальника виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку Акціонерного товариства «Українська залізниця» Олександром Лук`яницею про відсторонення позивача від роботи з 13 грудня 2021 року до моменту усунення причин відсторонення; стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в сумі 908 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн. Рішення суду мотивовано тим, що рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на території та об`єкті, де працює позивач, не приймалось жодним із суб`єктів, визначених ч.4 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» і доказів зворотного відповідачем суду не надано. Також судом зазначено, що без добровільної згоди особи на проведення вакцинації таке проведення буде суперечити вимогам закону.

В апеляційній скарзі АТ «Українська залізниця» просить скасувати вказане рішення суду і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач законно відсторонив позивача від роботи, оскільки діяв на підставі п. 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Суд, не дотримавшись правил доказування, погодився із всіма твердженнями позивача, які жодним доказом не підтверджені, та відхилив подані відповідачем докази.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач вказує, що відповідачем не було дотримано порядку проведення профілактичних щеплень, згідно з яким встановлюється та оформляється документально факт відмови особи від проведення щеплення. Відсторонення від роботи без збереження заробітної плати є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, тому таке втручання дозволено виключно законами, а не підзаконними актами, якими керувався відповідач, приймаючи відповідний наказ.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 працює електромеханіком дільниці II групи електротехнічної лабораторії у Виробничому підрозділі Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку АТ «Укрзалізниця» (а.с.8-9).

15 листопада 2021 року позивача було повідомлено роботодавцем про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 і запропоновано до 09 грудня 2021 року надати: документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або однієї дози дводозної вакцини від COVID-19, включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; міжнародний, внутрішній сертифікат чи іноземний сертифікат, що підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат); підтверджуючі документи про абсолютні протипоказання до проведення щеплень; у разі ненадання до вказаної дати вищезазначених документів працівника буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати (а.с.27).

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав на ім`я начальника ВП Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку відмову від вакцинації (а.с.28).

09 грудня 2021 року працівниками відповідача складено акт про ненадання ОСОБА_1 документів на підтвердження вакцинації проти COVID-19 та доведення до його відома правових наслідків відмови або ухилення від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти COVID-19 та відсторонення від роботи без збереження заробітної плати (а.с.29).

Наказом Виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку АТ «Укрзалізниця» №110/ОС від 09 грудня 2021 року на підставі ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ України від 04.10.2021 №2153 зі змінами, п.416 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, з урахуванням ненадання підтверджуючого документу про обов`язкове профілактичне щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або копії медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, відсторонено ОСОБА_1 від роботи з 13 грудня 2021 року до моменту усунення причин відсторонення; відстороненому працівнику після отримання ним обов`язкового профілактичного щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або отримання медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я, письмово повідомити про це керівника виробничого підрозділу (а.с.10).

Статтею 43 Конституції України гарантовано кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

Забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому громадському об`єднанні, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їхніх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання (стаття 2-1 КЗпП України).

Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).

Відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством (частина перша статті 46 КЗпП України).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями (частина перша-третя статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»).

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік, у первинній редакції до якого ввійшли: працівники центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 листопада 2021 року № 2393 «Про затвердження змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», Перелік № 2153 було доповнено пунктами 4, 5, 6, відповідно до яких у Перелік увійшли також працівники: підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

АТ «Укрзалізниця» належить до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у транспортній галузі, та включено до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 міститься висновок про те, що відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у згадуваній постанові зазначено, що нагальна необхідність ужиття державою у 2021 році заходів для захисту здоров`я населення (зокрема, для попередження поширення коронавірусу SARS-CoV-2, мінімізації ризиків ускладнень і смертності у хворих на COVID-19) не викликає сумнівів. Проте слід з`ясувати, чи було нагально необхідним відсторонення позивачки від роботи та наскільки саме таке відсторонення сприяло досягненню зазначеної легітимної мети.

За змістом Переліку № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають усі працівники визначених цим документом органів, закладів, підприємств, установ, організацій у разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року № 595. Отже, Перелік № 2153 передбачав низку винятків, пов`язаних зі станом здоров`я конкретної людини, із загального правила про обов`язкову вакцинацію зазначених груп працівників незалежно від того, чи є в них об`єктивна необхідність контактувати на роботі з іншими людьми та з якою саме їх кількістю, тобто чи мають підвищений ризик інфікуватися коронавірусом SARS-CoV-2 та/або сприяти його подальшому поширенню. Критеріїв вибору підприємств, установ та організацій для включення до Переліку № 2153 останній не містить.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов`язків, зокрема, оцінки об`єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи тощо».

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що в кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи, слід виходити не тільки з Переліку № 2153, але й оцінки загрози, яку потенційно на роботі може нести невакцинований працівник. Зокрема, слід враховувати і такі обставини, як: - кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих/непрямих); - форму організації праці (дистанційна/надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим; - умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потребу відбувати у внутрішні та закордонні відрядження; - контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням.

Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів.

Наказ про відсторонення позивача виданий на підставі статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153 зі змінами, внесеними наказом МОЗ від 01.11.2021 № 2393, пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236. Позивач був попереджений про відсторонення.

Недостатні, несвоєчасні та неефективні заходи держави у сфері охорони здоров`я, особливо в умовах пандемії можуть свідчити про невиконання державою позитивних зобов`язань із гарантування права кожної людини на життя.

У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 працює у відповідача на посаді електромеханіка дільниці 2 групи електротехнічної лабораторії.

Відповідно до Посадової інструкції електромеханіка дільниці II групи бригади з перевірки і ремонту вимірювальних приладів Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку, затвердженої начальником виробничого підрозділу Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку 23 січня 2023 року, з якою ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис 16 січня 2023 року, пунктом постійного збору (робочим місцем) електромеханіка бригади з перевірки і ремонту вимірювальних приладів є РТД (контрольна лабораторія) бахмацької дистанції сигналізації зв`язку; електромеханік бригади з перевірки і ремонту вимірювальних приладів: проводить технічний контроль радіотехнічних засобів вимірювальної техніки, часу та частоти в межах прав, відповідно до посвідчення про технічну компетентність контрольної лабораторії; якісно та своєчасно виконувати випробування та вимірювання відповідно до інструкцій по виконанню метрологічних робіт згідно посвідчення про технічну компетентність лабораторії; здійснює ремонт радіотехнічних засобів вимірювальної техніки, часу та частоти; постійно удосконалювати прийоми праці, освоювати та використовувати передові методи, передавати досвід і знання іншим працівникам; проводить перевірку стану охорони праці по 1-й ступені оперативного контролю, приймає участь в проведенні громадських оглядів стану охорони праці; приймає участь в розгляді причин виходу з ладу вимірювальних приладів; ведення службових переговорів по телефону, користування оперативно-технічним зв`язком.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача зазначив, що зазначені посадові обов`язки були у позивача і станом на час його відсторонення, отже вказану посадову інструкцію колегія суддів апеляційного суду вважає належним доказом.

Також у судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, що електротехнічна лабораторія розташована на території Бахмацької дистанції сигналізації та зв`язку і в ній працює 4 працівника. Виконання посадових обов`язків здійснюється працівником безпосередньо в лабораторії та періодично виконуються роботи поза робочим місцем.

Аналізуючи зазначені вимоги законодавства, фактичні обставини, пов`язані із пандемією, та враховуючи, що ОСОБА_1 , як електромеханік дільниці 2 групи електротехнічної лабораторії у виробничому підрозділі Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку АТ «Укрзалізниця», з достатньою вірогідністю мав службову необхідність у контактуванні як з працівниками цього товариства, так і з іншими особами, а отже існував ризик інфікування позивача та інших осіб коронавірусом COVID-19 та/або створення умов для його поширення на підприємстві, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у транспортній галузі, а у іншій формі (дистанційно або надомно) позивач за характером його роботи трудову функцію здійснювати не міг, отже відповідним підрозділом АТ «Укрзалізниця» правомірно прийнято рішення про тимчасове відсторонення позивача від роботи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що наказ № 110/ОС від 09 грудня 2021 року, виданий заступником начальника виробничого підрозділу Бахмацька дистанція сигналізації та зв`язку Акціонерного товариства «Українська залізниця» Олександром Лук`яницею про відсторонення позивача від роботи з 13 грудня 2021 року до моменту усунення причин відсторонення, є законним.

За позивачем на період відсторонення зберігалося робоче місце, трудовий договір не припинений, відсторонення від роботи не є дисциплінарним стягненням, у зв`язку з чим відсутнє порушення права ОСОБА_1 на працю, передбачене статтею 43 Конституції України.

Інтереси однієї особи в даному випадку не можуть превалювати над інтересами держави і суспільства в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я громадян, а також забезпечення діяльності підприємства, що має стратегічне значення для держави.

Зважаючи на викладене, рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.13 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 1, 2, 7 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відсутні підстави для стягнення на його користь з відповідача судових витрат за розгляд справи судом першої інстанції, а також витрат на професійну правничу допомогу адвоката в Чернігівському апеляційному суді, як про то він просив у відзиві на апеляційну скаргу.

Натомість у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги АТ «Укрзалізниця» з позивача на користь відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 лютого 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про відсторонення від роботи відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Ґедройця, 5, ) судовий збір у розмірі 1362 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 10 травня 2023 року.

Головуючий: Судді: