ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3266/22

Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/534/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (суддя Овсієнко Ю.К.), ухвалене о 15 год. 37 хв. у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, укладеного 23.07.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідченого державним нотаріусом Першої чернігівської нотаріальної контори Сапон Г.М. за реєстровим номером 3-1341; в порядку ст.756 ЦК України просила застосувати правові наслідки розірвання договору довічного утримання, у зв`язку з чим: припинити та зняти заборону відчуження, накладену 23.07.2007 року державим нотаріусом Першої чернігівської нотаріальної контори Сапон Г.М., зареєстровану в реєстрі за №3-1342/376 у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за позивачкою право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що 23 липня 2007 року було укладено вказаний договір, відповідно до п.1 якого відчужував передає, а набувач отримує у власність квартиру, взамін чого зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. 12 лютого 2022 року ОСОБА_4 , який був набувачем за договором, помер. Після його смерті спадкоємцями майна є дружина ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_2 . Незважаючи на те, що в силу положень ст.757 ЦК України обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до спадкоємців, зі смертю сина позивачки ніхто із відповідачів не здійснював догляд за ОСОБА_1 на виконання вимог договору та не забезпечував елементарні потреби в харчуванні, наданні необхідних ліків тощо. За доводами позивачки, враховуючи, що відповідачі не відмовилися від прийняття спадщини (майна за договором довічного утримання), то немає підстав вважати, що договір довічного утримання є припиненим, тому є всі підстави для звернення до суду із позовом про розірвання договору у зв`язку з неналежним виконанням його умов.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2023 року позов задоволено; розірвано договір довічного утримання, укладений 23.07.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Сапон Г.М. за реєстровим номером №3-1341; припинено та знято заборону відчуження, накладену 23.07.2007 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори Сапон Г.М., зареєстровану в реєстрі за №3-1342/376 у зв`язку із посвідченням договору довічного утримання (догляду) на квартиру АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 496 грн 20 коп. з кожної. Рішення суду мотивовано тим, що належних доказів того, що позивачу у період з моменту смерті набувача за спірним договором і по день звернення до суду з цим позовом були забезпечені належні умови утримання (догляду) відповідачами не надано. Суд також дійшов висновку, що відсутність реєстрації права власності відповідно до закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на прав власності майном.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправильно застосував норму ст.757 ЦК України, що потягло за собою прийняття незаконного судового рішення. Відповідачка вважає, що свідоцтва про право на спадщину жодному із спадкоємців не видавалося внаслідок введення воєнного стану в Україні, отже до жодного із спадкоємців не перейли права та обов`язки за договором довічного утримання від 23.07.2007 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивачка вказує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України), а відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. За доводами ОСОБА_1 , вона із початком збройної агресії Російської Федерації проти України в лютому 2022 року залишилася одна вдома, ніхто з родичів навіть не намагався з`ясувати як її справи та чи потребує вона сторонньої допомоги, в той час як небайдужі люди (сусіди та знайомі) допомагали позивачці в той складний час з елементарними побутовим потребами.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 23 липня 2007 року між ОСОБА_1 (відчужувач) і ОСОБА_4 (набувач) було укладено договір довічного утримання (догляду), за умовами якого відчужувач передає, а набувач отримує у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Відповідно по пунктів 2.1., 2.2. вказаного договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відчужувачу, оцінюється сторонами у сумі 200 грн, ця оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом; утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі; забезпечення відчужувача щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря); забезпечення відчужувача придатним для носіння одягом, взуттям; надання побутових послуг (прання постільної білизни 1 раз на 14 днів, послуги перукаря, ремонт побутової, а також аудіо, відеотехніки); забезпечення відчужувача відповідними санітарними умовами проживання (прибирання, ремонт квартири); забезпечення відчужувача належними лікувальними засобами (а.с.6).

Також 23 липня 2007 року державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори у зв`язку з посвідченням цього договору довічного утримання (догляду) накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_4 до припинення чи розірвання цього договору довічного утримання (догляду) (а.с.6 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Згідно з довідкою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. спадкоємцями ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом від 29 квітня 2022 року, його донька ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини за законом від 3 травня 2022 року (а.с.7 зворот).

Приватним нотаріусом Красногором О.В. 18 листопада 2022 року роз`яснено спадкоємцям, що відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №164 перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, тобто отримати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці можуть після 12 грудня 2022 року (а.с.39).

У зв`язку зі зверненням до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання приватним нотаріусом Красногором О.В. призупинено видачу свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно до вирішення справи судом (а.с.80).

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача ч.1 ст.749 ЦК України.

Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 757 ЦК України обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Якщо у набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого відчужувачем, відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється.

Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Згідно із частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Отже, успадкувавши після смерті ОСОБА_4 майно, яке набуто останнім на підставі договору довічного утримання (догляду) від 23 липня 2007 року, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 набули його обов`язки, визначені вказаним договором, та повинні були здійснювати догляд за ОСОБА_1 .

Доводи ОСОБА_3 , що на день розгляду справи до неї, як одного із спадкоємців за договором довічного утримання не перейшли права та обов`язки набувача, є безпідставними, оскільки грунтуються на неправильному тлумаченні викладених вище норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

За змістом частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Оскільки відповідачами, які є спадкоємцями набувача за договором довічного утримання (догляду) від 23 липня 2007 року, після смерті ОСОБА_4 умови договору не виконувалися, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання вказаного договору, визнання за позивачкою права власності на квартиру АДРЕСА_1 і припинення та зняття заборони відчуження.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 березня 2023 року.

Головуючий: Судді: