Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2023 р.

м. Київ

справа № 755/7831/22

провадження № 2/755/194/23

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання поважними обставини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщин та просить надати йому додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5 , мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , спадкоємцем за заповітом якої є позивач відповідно до заповіту від 04.07.2003 року. Про існування заповіту позивачу не було відомо, оскільки позивач останні п`ять років не спілкувався із свої батьком, який був близьким товаришем спадкодавця ОСОБА_5 . Наприкінці липня 2022 року після примирення з батьком, останній повідомив позивачу про наявність щодо нього заповіту, складеного ОСОБА_5 , та показав позивачу його оригінал. 02.08.2022 року позивач звернувся до нотаріуса Березанської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачу було повідомлено про те, що дружина спадкодавця ОСОБА_4 за отриманням свідоцтва про право на спадщину не зверталась. Однак нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском позивачем строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. (а.с. 15)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року підготовче засідання закрито, та справу призначено до розгляду в судовому засіданні по суті вимог. (а.с. 35)

Відповідачем ОСОБА_4 до суду подано письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, вказуючи на те, що позивач належним чином не обґрунтував причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а наведені ним причини не заслуговують на увагу, оскільки не пов`язані з об`єктивними непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини. Спадкову квартиру спадкодавець та відповідач купували за спільні кошти. За життя спадкодавець дійсно товаришував із батьком позивача, оскільки мав спільний інтерес по веденню бізнесу. У 2018 році спадкодавець тяжко хворів, позивач та його батько надавали посильну матеріальну допомогу на лікування спадкодавця, приймали участь у його похованні, знали про його смерть. Відповідач вказує на неправдивість інформації позивача про його необізнаність щодо заповіту, оскільки позивач проживав разом із своїм батьком, який не міг приховувати інформацію про наявність заповіту протягом тривалого часу. (а.с. 25-26)

Позивач ОСОБА_3 скористався правом подачі письмової відповіді на відзив відповідача, відповідно до якої підтримав вимоги позовної заяви з підстав, що містить її зміст. (а.с. 48-49)

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви та відповіді на відзив, долученої до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі з підстав, що містить письмовий відзив, долучений до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали спадкової справи № 01/2019, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 04.07.2003 року ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Шапченко М.І., яким ОСОБА_5 заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . (а.с. 77)

03.07.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у віці 65 років, що підтверджено Свідоцтвом про смерть, виданим Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03 липня 2018 року, актовий запис № 112. (а.с. 65 зв.)

03.01.2019 року ОСОБА_4 подано до Березанської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який проживав разом із дружиною ОСОБА_4 до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 72)

02.08.2022 року Листом № 338/01-16 завідувачем Березанської міської державної нотаріальної контори повідомлено ОСОБА_3 про заведення за заявою ОСОБА_4 спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; за отриманням свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 не зверталась. Запропоновано ОСОБА_3 звернутись до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини. (а.с. 78)

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. (ч. 1 ст. 69, ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Цивільного процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показав, що він є батьком позивача, щодо предмету спору свідок пояснив, що в 2017 році він із сином, позивачем по справі ОСОБА_3 , посварились, оскільки свідок не погоджувався із особистим життям позивача, тому позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Березань, та не спілкувався з батьком до липня 2022 року. Свідок був близьким товаришем із спадкодавцем ОСОБА_5 , дружили протягом багатьох років, свідок допомагав ОСОБА_5 матеріально, возив його на лікування, допомагав із харчуванням, допоміг придбати автомобіль. При цьому спадкодавець ОСОБА_5 не жив із дружиною, відповідачем по справі ОСОБА_7 , жалівся на відсутність їжі. Документи на квартиру спадкодавець ОСОБА_5 передав свідку, а також залишив йому оригінал заповіту на квартиру на ім`я сина свідка, позивача по справі ОСОБА_3 . Свідок не розповідав позивачу про існування заповіту, оскільки протягом п`яти років не спілкувався з ним. Однак дружина свідка, мати позивача, умовила свідка пробачити сина, тому в липні 2022 року свідок, помирившись з позивачем, розповів йому про існування заповіту, складеного ОСОБА_8 на ім`я позивача, після чого останній звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав, що він є товаришем позивача, з яким познайомились в 2016 році у м. Березань. У 2017 році позивач ОСОБА_3 розповів свідку, що посварився із батьком через своє особисте життя та переїхав на постійне місце проживання до м. Березань. Минулого року позивач повідомив свідку, що в липні 2022 року він помирився з батьком, який йому подарував квартиру. Із спадкодавцем ОСОБА_5 свідок знайомий не був.

Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Як роз`яснено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17, при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судам необхідно дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. (постанова Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 489/1583/17)

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, та відступати від якої Верховний Суд підстав не вбачає.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивач не був обізнаним про наявність заповіту, мав об`єктивні труднощі для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , оскільки, як встановлено судом, він не є родичем спадкодавця, не проживав з останнім, про існування заповіту дізнався лише у липні 2022 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, що підтвердили допитані судом у якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які показали, що до липня 2022 року позивач не знав про існування заповіту, оскільки заповіт знаходився у батька позивача, який у зв`язку із образою не спілкувався з позивачем, не розповідав йому про існування заповіту.

При цьому, ухвалюючи дане рішення, судом ураховано правовий висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 489/1583/17, відповідно до якого необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , оскільки судом встановлено, що позивач не є родичем спадкодавця та не був обізнаним про існування заповіту, що є поважною причиною пропуску строку для подання заяви на прийняття спадщини.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 Цивільного кодексу України, звернувшись до нотаріуса, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки причини, які перешкоджали позивачу своєчасно звернутись із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини є поважними.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , який рахувати з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 25 травня 2023 року.

Суддя: В.І. Галаган