КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року

справа № 753/11371/21

провадження № 22-ц/824/3861/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», приватне підприємство «Аграрна компанія 2004»

третя особа: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» - Свердлюка Олександра Олександровича на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», приватного підприємства «Аграрна компанія 2004», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в яому просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн, а з приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» - 182 355,03 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 16.11.2018 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «Mercedes Benz S550», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності. Постановою суду від 28.12.2018 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 працював у ПП «Аграрна компанія 2004» та вчинив правопорушення під час виконання трудових обов`язків. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СТДВ «Глобус» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн. 11.12.2018 позивач направив до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування, однак заява була проігнорована та вмотивованої відповіді щодо виплати страхового відшкодування чи відмови у такій виплаті не надано. Відповідно до рахунку - фактури № 14/19 вiд 27.03.2019, акту виконаних робіт № 14/19 від 27.03.2019, квитанцii № 161710032 вiд 10.04.2019 вартість реального збитку, завданого ОСОБА_1 , складає 282 355, 03 грн. (280 671,00 грн + 1 684,03 грн). Правонаступником ТДВ «СТДВ «Глобус» є ПрАТ «СК «УСГ». Зважаючи на викладене, зі страховика на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн, а з ПП «Аграрна компанія 2004» - 182 355,03 грн.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року у задоволенні позову до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовлено, позов до приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в сумі 182 355,03 грн та судовий збір у суму 1 823,55 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що акт виконаних робіт не може вважати належним доказом на підтвердження, завданих позивачу збитків. Вказує, що акт виконаних робіт містить перелік робіт та запасних частин, які не мають відношення до пошкоджень, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем не надано доказів проведення огляду пошкодженого автомобіля відповідним експертом з метою визначення вартості відновлювального ремонту, акт виконаних робіт лише підтверджує факт проведення ремонтно-малярних робіт, які здійснені через 4 місяці після ДТП.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення судово-автотоварознавчої експертизи. Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що на час розгляду справи відновлювальний ремонт транспортного засобу проведений, та вартість оплачена. Акт виконаних робіт №14/19 віл 27.03.2019 року відповідає складеній страховиком калькуляції від 28.12.2018 року, в якій міститься перелік робіт та запчастин для відновлення пошкодженого автомобіля. Заперечення апелянта щодо невідповідності заподіяних внаслідок ДТП пошкоджень, переліку автозапчастин та ремонтних робіт з відновлення автомобіля не підтверджено належними доказами.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника ПП «Аграрна компанія 2004» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки судом було відмовлено у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Разом із тим, заявником не наведено об`єктивних причин неможливості з`явитись у судове засідання, а тому у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із ст. 1194 ЦК України, недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, та ст. 1172 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16.11.2018 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та «Mercedes Benz S550», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 (а.с. 25).

Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2018 у справі № 753/23411/18, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5-6).

Сторони визнали, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Аграрна компанія 2004» та вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час виконання своїх службових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Цивільна відповідальність при використанні керованого ОСОБА_2 автомобіля була застрахована ТДВ «СТДВ «Глобус» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ6243222 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000 грн та франшизи в розмірі 2 000 грн (а.с. 26).

19.11.2018 ПП «Аграрна компанія 2004» звернулося до ТДВ «СТДВ «Глобус» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

11.12.2018 до ТДВ «СТДВ «Глобус» від позивача надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заява про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до складеної страховиком ремонтної калькуляції № ЦВ-ЦВ-7897 від 28.12.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 212 070,45 грн (вартість запчастин - 200 070,45 грн; вартість ремонтних робіт - 4 095 грн; вартість фарбування - 7 581 грн), а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (65,20%), зменшеного на суму ПДВ (20%) - 81 413,27 грн. (а.с. 87-89).

Страховим актом № ЦВ-ЦВ-7897 від 13.01.2020 страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і визначив розмір страхового відшкодування в сумі 79 413,27 грн, виходячи при цьому з встановленої ремонтною калькуляцією вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, зменшеної на суму ПДВ та на суму передбаченої полісом франшизи (а.с. 100).

Доказів на підтвердження факту виплати страхового відшкодування суду не надано, проте вказана обставина визнається представником позивача.

28.01.2019 позивач звернувся до ТДВ «СТДВ «Глобус» із заявою про доплату страхового відшкодування на підставі рахунку ТОВ «Автомобільний дім Україна Мерседес Бенц» від 20.12.2018, згідно якого вартість ремонту його автомобіля становить 348 535,08 грн (а.с. 95-97), проте страхова компанія відмовила у задоволенні цієї заяви пославшись на те, що вартість матеріального збитку визначена на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 98).

У квітні 2019 р. позивач здійснив ремонт належного йому транспортного засобу, у зв`язку з чим поніс витрати на суму 280 671 грн, що підтверджуються рахунком-фактурою від ФОП « ОСОБА_4 » № 14/19 від 27.03.2019, актом виконаних робіт № 14/19 від 27.03.2019 та банківською квитанцією № 161710032 від 10.04.2019 (а.с. 28-34).

Окрім збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу, позивач поніс витрати на оплату комісії в розмірі 1 684,03 грн, що підтверджується банківською квитанцією № 161720032 від 10.04.2019 (а.с. 35).

Відповідно до даних, що містяться Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником ТДВ «СТДВ «Глобус» є ПрАТ «СК «УСГ».

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що в тому разі, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц , від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

Згідно статті 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до складеної страховиком ремонтної калькуляції № ЦВ-ЦВ-7897 від 28.12.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 212 070,45 грн, а вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу (65,20%), зменшеного на суму ПДВ (20%) - 81 413,27 грн. (а.с. 87-89).

Страховим актом № ЦВ-ЦВ-7897 від 13.01.2020 страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і визначив розмір страхового відшкодування в сумі 79 413,27 грн, виходячи при цьому з встановленої ремонтною калькуляцією вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, зменшеної на суму ПДВ та на суму передбаченої полісом франшизи (2000 грн) (а.с. 100).

Позивачем на ремонт транспортного засобу витрачено 280 671 грн (а.с. 28-34), окрім того сплачено комісію в розмірі 1 684,03 грн. (а.с. 35).

Враховуючи, що страхової виплати недостатньо для повного матеріального відшкодування збитків, колегія суддів погоджується із висновком суду про стягнення із ПП «Аграрна компанія 2004» шкоди у сумі 182 355,03 грн в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності доказів на підтвердження майнової шкоди судом не приймається, оскільки апелянтом не спростовано розмір завданих збитків, клопотань про проведення судової автотехнічної експертизи в суді апеляційної інстанції не заявляв.

Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що не суперечить нормам 19, 274 ЦПК України. ПП «Аграрна компанія 2004» отримало копію ухвали про відкриття провадження 26.08.2021 року (а.с.49) та будь-яких заперечень щодо розгляду справи у визначеному судом порядку заявлено не було.

Рішення в частині позовних вимог до ПрАТ «СК «Українська страхова група» не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та на їх правильність не впливають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» - Свердлюка Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді