Справа № 214/4333/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання зняти арешт з майна, вилучити запис про обтяження з державних реєстрів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в якій просить суд: зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з усього майна, належного їй, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ), та заборону на його відчуження, накладені постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 09 вересня 2011 року, у виконавчому провадженні №28622087, і вчинити дії по вилученню з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис про державну реєстрацію обтяження №11593962, зареєстрований 09 вересня 2011 року, тип обтяження арешт нерухомого майна, опис обтяження невизначене майно, усе нерухоме майно.

За результатами автоматизованого розподілу матеріали позовної заяви передано в провадження судді Ткаченку А.В. 19 червня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, судом встановлено, що вона подана без додержання вимог, викладених в ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

-у порушення вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем невірно зазначено повне найменування відповідача згідно з даними, що містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (такі дані є загальнодоступними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пошук відомостей в якому здійснюється безкоштовно шляхом запиту і отримання інформації з реєстру засобами електронного зв`язку або через мережу Інтернет у відповідності до ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (он-лайн сервіс за офіційним посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), з урахуванням проведеної реформи в системі органів юстиції України.

Відповідно до ч. 2 ст.30 ЦПК України, яка встановлює правила виключної підсудності, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Крім того, в п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016 року роз`яснено, що у резолютивній частині рішення у цій категорії справ суду належить зазначати конкретне майно, з якого знімається арешт, на користь кого знято арешт і за ким визнається право власності чи кому це майно передається у володіння.

Так, в обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що належне їй, ОСОБА_1 , нерухоме майно обтяжене шляхом накладення арешту на усе нерухоме майно в рамках виконавчого провадження №28622087, однак з долученої до позову Інформації з реєстру слідує, що обтяження у вигляді арешту накладене на нерухоме майно, належне ОСОБА_3 , яка є боржником в рамках виконавчого провадження №28622087. Доказів, які б свідчили про зміну ОСОБА_3 прізвища на « ОСОБА_4 », та визначали б можливість ідентифікації цієї особи, до позову не долучено, що має істотне значення (копії свідоцтва про одруження, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про зміну прізвища тощо);

- у порушення п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовні вимоги не містять визначення конкретного нерухомого майна, на яке накладено арешт, що має вирішальне значення для визначення підсудності пред`явленого ОСОБА_1 позову саме Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Так, позивачем заявлено вимогу про зобов`язання відділу ДВС зняти арешт з усього належного позивачеві нерухомого майна (невизначеного), в той час як у мотивувальній частині позову вказує, що про наявність обтяження вона дізналась при укладення договору купівлі-продажу майна, однак якого не вказує. Із долучених доказів слідує, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,0665 га, кадастровий номер :06:037:0009 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), а також житлового будинку загальною площею 47,2 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , однак чи наявні обтяження і на цьому майні, зі змісту позову та долучених документів, не можливо встановити. Відтак позовна заява містить неузгодження в її змісті та заявлених вимогах, які слід привести у взаємовідповідність, аби гарантувати ефективний захист порушених прав позивача;

- позивачем необґрунтовано належним чином обраний нею спосіб захисту (шляхом зобов`язання ДВС вчинити певні дії) в аспекті із характером та предметом спору (зняття арешту з майна, виключення відомостей про обтяження з державних реєстрів), що визначає наявність неузгоджень у мотивувальній та прохальній частинах позову, а також впливає на визначення юрисдикції пред`явленого нею позову: за цивільною чи адміністративною підвідомчістю.

Окремо суд звертає увагу позивача, що положеннями ст.448 ЦПК України передбачено окремий порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця із зобов`язанням вчинити певні дії шляхом подання відповідної скарги в порядку ЦПК України у випадку оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, іншого рішення шляхом подання адміністративного позову в порядку, регламентованому КАС України, до окружного адміністративного суду.

Крім того, суд акцентує увагу позивача на доцільності уточнення кола учасників справи з огляду на предмет спору та характер спірних правовідносин, які виникли з приводу накладення арешту на майно. Так, відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, тобто стягувач (її правонаступник), а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

З огляду на викладене позивач має визначитися з колом осіб, які мають бути залучені до участі у справі, зазначити їх найменування, місцезнаходження, індекс, номери засобів зв`язку та надати копії позовної заяви з додатками для вручення цим особам.

- позивач не надає попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України), у зв`язку із чим суд звертає увагу позивача, що за положеннями ст.ст.133, 134 ЦПК України, судові витрати складаються не тільки з судового збору, а й з витрат, пов`язаних з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи;

- у позові відсутнє підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав;

-позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювались.

Крім того, позивачем не виконано вимоги ч.2 ст.95 ЦПК України, відповідно до якої письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічний порядок засвідчення копій документів встановлений п.5.26 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163:2020). За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Окремо суд звертає увагу позивача, що засвідченню підлягають тільки ті докази, оригінали яких знаходяться у позивача. Про наявність оригіналів у іншої особи позивач повинен зазначити у порядку, встановленому ч.5 ст.95 ЦПК України.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, то згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені ст.ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

При цьому суд звертає увагу позивача на право подання заяви про продовження визначеного судом процесуального строку на усунення недоліків у випадку неможливості усуненням недоліків позовної заяви в межах цього строку. Процесуальний порядок подання такої заяви регламентовано ч.2 ст.127 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 259-260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання зняти арешт з майна, вилучити запис про обтяження з державних реєстрів залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Копію ухвали направити позивачеві на електронну адресу, вказану в позовній заяві, та додатково засобами поштового зв`язку для виконання у встановлений судом строк. У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачеві разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя А.В. Ткаченко