Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/32/23
Провадження № 2/644/154/23
16.05.2023
10 травня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі судді Шевченка С.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» про стягнення заборгованості,
в с та н о в и в :
В обґрунтування вимог позивачка посилалась на те, що в період з 17.07.2000 по 01.03.2021 перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем. 01.03.2021 вона звільнилась за власним бажанням. Однак, в порушення ст. 116 КЗпП України, ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» не виплатило при звільненні всі належні їй суми.
Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву з проханням справу слухати за її відсутності, не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив. ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» про час та місце судового розгляду було повідомлено своєчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.
Крім того, відповідач не надав суду витребуваних на підставі ухвали суду від 09.01.2023 доказів.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження за наявним у справі доказами.
Судом встановлено, що в період з 17.07.2000 по 01.03.2021 ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод». 01.03.2021 позивачку було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки ОСОБА_1 .
Отже, між позивачкою та відповідачем виник спір у сфері трудових правовідносин для вирішення якого підлягають застосуванню норми КЗпПУ та відповідних підзаконних актів.
Статтею 116 КЗпПУ встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Крім того, відповідно до Законну України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу.
Крім того, частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.
Скрутне матеріальне становище, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не звільняють роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
Аналогічний правовий висновок зазначений в Постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі №337/6455/15-ц, провадження № 61-3683св18.
В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100.
Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Відповідно до п.5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, за відсутністю доказів на підтвердження того, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суд доходить висновку, що звільнивши ОСОБА_1 відповідач ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» свій обов`язок із проведення з позивачкою повного розрахунку в день звільнення не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст.117 КЗпП України.
Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за весь час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивачки, який розрахований у позові відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 78 грн. 52 коп.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа № 761(9584)15-ц, пункт 87, вказано, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП.
При цьому, зменшення суми відшкодування залежить від розміру недоплаченої роботодавцем суми. Істотним є період затримки (прострочення) невиплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.
Проте, судом не встановлено наявності достатніх умов для зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП.
На підставі викладеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Судом встановлено, що позивачка понесла судові витрати на оплату судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як не звільнена від оплати судового збору за даним видом позовної вимоги, а також понесла витрати на оплату правничої допомоги.
На підтвердження таких витрат позивачкою надана квитанція про оплату судового збору на суму 992 грн. 40 коп. та надано копію договору про надання правової допомоги, укладеного 18.11.2022 між ОСОБА_1 , та адвокатом Кужелєвою С.В., додаткову угоду, акт приймання-передачі послуг, які складались з підготовки і опрацювання законодавчої бази по спірним правовідносинам, направлення адвокатських запитів, підготовки позову та заяви про витребування доказів, загалом розмір витрат на правничу допомогу становить 2000 грн.
Зазначений розмір витрат на правову допомогу, які має понести позивачка підтверджено належними та допустимими доказами та є адекватним заявленим позовним вимогам, складності справи та об`єму виконаної адвокатом роботи.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76, 81, 242-246, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати правничої допомоги в розмірі 2000 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.
Стягнути з ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» на користь держави судові витрати з оплати судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст.354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення буде складений на протязі 5 днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Суддя С.В. Шевченко