Березівський районний суд Одеської області
Справа № 499/192/23
Провадження № 2-о/494/23/23
23.03.2023 року м. Березівка
Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами справи №499/192/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання фізичною особою недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна ,
21.03.2023 року з Іванівського районного суду Одеської області до Березівського районного суду Одеської області надійшла зазначена справа, у зв`язку з відсутністю необхідної кількості присяжних.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Римаря І.А. та передана до розгляду 22.03.2023 року.
При відкритті провадження у справі за заявою, поданою в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» статті 294 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175 ЦПК України.
З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна, в якій просить визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити його опікуном над ним.
Відповідно частини третьої статті 294 ЦПК України передбачено: «Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду…».
За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.
Перевіривши вищезазначену заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, суд доходить висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
За змістом ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства - захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Тобто, нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме - за поданням відповідного органу.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 слідує, що заявник просить визнати ОСОБА_2 недієздатною та призначити його опікуном над ним. Проте зміст заяви не містить даних, що органом опіки та піклування таке подання виносилось, хоча вимога з даного питання пред`явлена, не додано до заяви відповідного подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою, при тому, що наявність такого подання є обов`язковим для ухвалення судом рішення за результатами розгляду заяви про визнання фізичної особи недієздатною.
Всупереч вищезазначеним вимогам закону до заяви не додано доказів того, що заявник звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.
Так, фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за його згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником). До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника).
Однак, в заяві відсутні відомості щодо наявності такої заяви особи, яка просить призначити її опікуном та посилання на докази, що особа зверталась до відповідного органу опіки і піклування з даного питання.
Крім того, у заяві не зазначені докази, які підтверджують можливість заявника бути опікуном, а саме: довідки про стан її психічного здоров`я, характеристики (з місця роботи або місця проживання).
Відповідно до ч.3 ст.297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.
Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.
Відсутність зазначених даних позбавить суд в подальшому вирішити питання щодо призначення судово-психіатричної експертизи - одної з найважливіших процесуальних дій, яка має бути проведена в ході підготовки до судового розгляду справ про визнання фізичної особи недієздатною.
Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-який правочин. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.
Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Як убачається з поданої заяви, ОСОБА_3 посилається на ч.2 ст. 299 ЦПК України, як на підставу звільнення її від сплати судового збору і вважає, що при розподілі судових витрат такі покладаються на державу.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити наступне:
З 01 вересня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», відповідно до якого виключено п. 9 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», згідно якого судовий збір не справлявся за подання до суду заяви про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.
Водночас, ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За змістом ч. 2 ст. 299 ЦПК України на рахунок держави у справах про визнання фізичної особи недієздатною відносяться саме витрати пов`язані із розглядом справи.
Натомість, Законом України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду заяви про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна, до переліку заяв, за подання яких не справляється судовий збір, передбаченого ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна не входить.
Крім того, ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить положення про пільги щодо сплати судового збору за подання заяви про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна
Згідно вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За вказаних обставин, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір або подати докази, що підтверджують звільнення його від сплати судового збору.
Вищевказані недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою та призначити її до судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260,294 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визнання фізичною особою недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - залишити без руху, надавши десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
Роз`яснити, що у разі якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар