Провадження 2/127/218/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прозміну розміру аліментів на утримання дітей та способу їх стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Левченко Артем Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей та способу їх стягнення.

Позов мотивований тим, що з 25.01.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2021 було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати із позивачкою. За домовленістю сторін, згідно із договором про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021, відповідач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі по 2 850, 00 гривень на кожну дитину з урахуванням інфляції. Після введення воєнного стану в Україні різко зросли ціни на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, канцелярське приладдя тощо, що потребує більших витрат на утримання дітей. З 01.04.2021 по 23.01.2022 відповідач проходив військову службу в Збройних Силах України, а саме у в/ч НОМЕР_1 , де отримував грошове забезпечення, середньомісячний розмір якого за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 після утримання податків та інших обов`язкових платежів склав 17 715, 56 гривень. З 24.01.2022 по даний час відповідач проходить військову службу у Київському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, отримуючи грошове забезпечення, середньомісячний розмір якого за період з 01.04.2022 по 30.09.2022 після утримання податків та інших обов`язкових платежів склав 24 462, 47 гривень, а також щомісячно компенсацію за піднайом житла в сумі 3 800, 00 гривень. Таким чином, на думку позивачки, матеріальний стан відповідача, з часу укладення 30.03.2021 договору про сплату аліментів на дітей, покращився. 28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», якою передбачено виплату додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану у розмірі 30 000, 00 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 16 лютого 2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Отже, додаткові виплати військовослужбовцям в розмірі 30 000, 00 гривень мають тимчасовий характер, а тому утримання аліментів з них не проводиться, що свідчить, на думку позивачки, про наявність у батька дітей достатніх засобів для життя, задоволення власних потреб на відміну від його малолітніх дітей. Розмір аліментів визначений за домовленістю між батьками може бути збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального стану платника аліментів. Зміна розміру аліментів може мати від собою й зміну способу їх присудження.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогами про зміну розміру аліментів на утримання дітей в сумі 8 550, 00 гривень (по 2 850, 00 гривень на кожну дитину) з урахуванням інфляції щомісяця, визначених нотаріально посвідченим договором про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 03.02.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом.

З матеріалів справи вбачається, що вищевказане судове рішення та копію позовної заяви з доданими до неї документами було одержано відповідачем особисто 05.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 77)

У строк, визначений судом ухвалою суду від 03.02.2023, від відповідача надійшов відзив на позов із викладеними у ньому запереченнями щодо наведених позивачкою обставин. Відповідач зазначив, що його матеріальний стан не дозволяє збільшення встановленого договором від 30.03.2021 аліментів, як того вимагає позивачка. Також відповідач вказав на обов`язок обох батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Тому, відповідач просив суд відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог, надавши докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення відповідача.

З офіційного веб-сайту Укрпошти вбачається, що позивачка отримала вищевказаний відзив 28.04.2023 особисто, однак відповідь на відзив у строк визначений ухвалою суду від 15.11.2022, не надано. При цьому судом враховано, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

03.04.2023 на адресу суду надійшло клопотання адвоката позивачки про приєднання до матеріалів справи в якості доказу довідки про нараховані суми грошового забезпечення ОСОБА_2 , виданої КМ ТЦК та СП. (а.с. 74-75)

Враховуючи те, що дана справа стосується інтересів малолітніх дітей, судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб. Тому з метою повного і всебічного з`ясування обставин даної справи, керуючись завданнями цивільного судочинства, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання адвоката позивачки і приєднання до матеріалів справи наданих разом із клопотанням від 31.03.2023 доказів.

Будь-які інші докази по справі, ніж ті, що подані разом із заявами по суті справи і з клопотанням від 31.03.2023 (одержано судом 03.04.2023), чи клопотання від учасників справи на адресу суду не надійшли.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.05.2021 у справі № 127/6550/21, яке набрало законної сили 11.06.2021, шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 25.01.2014, розірвано. (а.с. 35, 39)

У шлюбі в подружжя народилося троє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 36-38)

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

30.03.2021 між позивачкою та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів на дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. і зареєстровано в реєстрі за № 471. (а.с. 84-87)

Сторони домовились, що діти будуть проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 (п. 1.2. договору).

За умовами вищевказаного договору відповідач зобов`язався сплачувати позивачці не пізніше останнього числа кожного поточного місяці за наступний місяць аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 8 550, 00 гривень з урахуванням індексу інфляції по 2 850, 00 гривень на кожну дитину (п. 1.4. договору).

На виконання умов договору про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021, відповідач сплачує на користь позивачки аліменти, що підтверджується наданими ним платіжними документами. (а.с. 102-137)

За період з 01.04.2021 по 21.01.2022 ОСОБА_2 одержав грошове забезпечення з утриманням податків та інших обов`язкових платежів в сумі 189 949, 49 гривень. (а.с. 42-43)

Згідно витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 15 від 21.01.2022, ОСОБА_2 призначений Головнокомандуючим ЗСУ від 11.01.2022 № 17 на посаду начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат; 21.01.2022 ОСОБА_2 вибув до нового місця служби у м. Київ. (а.с. 138)

ОСОБА_2 перебуває на посаді начальника сектору соціальних виплат у Київському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з 24.01.2022; за лютий місяць 2023 року ОСОБА_2 нараховано грошове забезпечення в сумі 39 851, 65 гривень. (а.с. 75)

За період з 24.01.2022 по 18.10.2022 ОСОБА_2 нараховано грошове забезпечення (без утриманням податків та інших обов`язкових платежів), а також компенсація за піднайом житла (3 800, 00 гривень на місяць) в сумі 198 528, 91 гривень. (а.с. 44-45)

Згідно із договором оренди квартири від 18.12.2022, ОСОБА_2 винаймає у м. Києві житло, вартість оренди якого становить 15 000, 00 гривень. (а.с. 139-142)

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 2.5. і п. 5.2. договору про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021 розмір аліментів на дітей та/або розмір додаткових витрат на дітей та/або будь кого із дітей, значений в цьому договорі, може бути згодом зменшено або збільшено за домовленістю між сторонами, за рішенням суду за позовом батька або матері у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками дитини договором про сплату аліментів, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного, зокрема, договором про сплату аліментів на дитину, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із нихта в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду чи встановлених договором у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані учасниками справи разом із заявами по суті справи і позивачем із клопотанням від 31.03.2023 (одержано судом 03.04.2023), до суду подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі суду від 03.02.2023 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 8 ст. 279 ЦПК України, судом досліджуються письмові пояснення, викладені позивачем в позовній заяві і відповідачем у відзиві, а також докази надані разом із заявами по суті і клопотанням від 31.03.2023 (одержано судом 03.04.2023).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи в заявах по суті справи, та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка послалася на те, що у відповідача значно покращився майновий стан:

1)у період з 01.04.2021 по 23.01.2022 відповідач проходив військову службу в Збройних Силах України, а саме у в/ч НОМЕР_1 , отримуючи при цьому грошове забезпечення, середньомісячний розмір якого після утримання податків та інших обов`язкових платежів за період з 01.07.2021 по 31.12.2021 склав 17 715, 56 гривень;

2)з 24.01.2022 по даний час відповідач проходить військову службу у Київському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, отримуючи при цьому грошове забезпечення, середньомісячний розмір якого після утримання податків та інших обов`язкових платежів за період з 01.04.2022 по 30.09.2022 склав 24 462, 47 гривень, а також щомісячно компенсацію за піднайом житла в сумі 3 800, 00 гривень;

3)28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану», якою передбачено виплату додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану у розмірі 30 000, 00 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000, 00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

На думку позивачки, вищевказані обставини свідчать про наявність у відповідача достатніх засобів для життя і задоволення власних потреб на відміну від його малолітніх дітей, зважаючи на те, що з 24.02.2022, після введення воєнного стану в Україні, різко зросли ціна на продукти харчування, одяг, засоби гігієни, канцелярське приладдя тощо, що потребує більших витрат на утримання дітей.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2023 у справі № 127/11566/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04.10.2022 вищевказане рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, яку викладено в редакції цієї постанови.

Так, вищевказаним судовим рішенням встановлено наступне:

«Так, дійсно постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Разом з тим, постановою КМУ №122 від 16 лютого 2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.

Аналізуючи вказані норми права, колегія суддів вважає, що додаткові виплати військовослужбовцям в розмірі 30000 грн. проводяться тільки в період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер. Також слід зазначити, що вказані виплати не входять до грошового забезпечення (доходу) військовослужбовця, що підтверджується довідкою про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 , відповідно до якої загальна сума грошового забезпечення останнього станом на 01.07.2022 року складає 25 051, 65 грн.

Крім того, з наданих відповідачем доказів вбачається, що на даний час він проходить військову службу у Київському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на посаді начальника сектору соціальних виплат. У зв`язку з відкомандируванням його до м. Києва він вимушений винаймати житло, вартість якого з 02.05.2022 року по 02.07.2022 року складала 10000 грн на місяць, а з 02.07.2022 і до закінчення терміну дії договору оренди складає 15000 грн на місяць.

Також слід відмітити, що відповідач, відповідно до умов договору про сплату аліментів, сумлінно виконує свої обов`язки, що не заперечується позивачкою.

За таких обставин доводи позивачки про значне покращення матеріального стану відповідача є безпідставними.

Відтак, позивач належними і допустимими доказами не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, зокрема, щодо збільшення доходу відповідача, яка може зумовити збільшення розміру аліментів, передбачених договором про сплату аліментів на утримання дітей.»

Враховуючи положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили, не потребують доказування у цій справі, у якій беруть участь ті самі особи щодо яких встановлено ці обставини.

Як зазначено судом вище, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що позивачка не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни свого матеріального становища, матеріального становища відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших обставин передбачених ст. 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного договором від 30.03.2021 розміру аліментів на утримання дітей.

Так, відповідач проходить військову службу у Київському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на посаді начальника сектору соціальних виплат з 24.01.2022, одержуючи, зокрема, додаткові виплати як військовослужбовець, які мають, як встановлено вище, тимчасовий характер.

Крім того, як встановлено судом, відповідач вимушений винаймати житло у м. Києві у зв`язку із проходженням військової служби, вартість оренди якого згідно із договором від 18.12.2022 складає 15 000, 00 гривень щомісяця, отримуючи компенсацію лише в сумі 3 800, 00 гривень на місяць.

Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» встановлено, що з 01.01.2023 прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 2 272, 00 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років 2 833, 00 гривень.

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Тобто обсяг прожиткового мінімуму містить два елементи - фізіологічний та соціальний. Фізіологічний мінімум - це вартісне вираження матеріальних цінностей, конче необхідних для існування людини та соціальну частину - певний набір духовних цінностей мінімально прийнятого рівня життя.

Закон України «Про прожитковий мінімум» відповідно до ст. 46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Отже, законодавець визначив вартісну величину, яка є мінімально достатньою, в даному випадку, для дитини з урахуванням її віку.

Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дітей необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для їх життя. Розмір аліментів, зокрема, обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину, забезпечувати її потреби необхідні для її віку, розвитку тощо. При цьому, чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання обома батьками однієї неповнолітньої дитини в сумі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України), а стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Щодо тверджень позивачки про те, що розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатнім для належного утримання дітей, то суд звертає увагу на те, що обов`язок утримувати дітей покладено на обох батьків.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягав і підлягає індексації відповідно до закону, що й зокрема узгоджено сторонами договору про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021.

При цьому, механізм індексації й передбачений актами законодавства України саме для можливості частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Крім того, судом встановлено, що мати відповідача ОСОБА_6 також надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей своїх онуків, що підтверджується відповідними квитанціями наявними в матеріалах справи. (а.с. 93-101) Водночас, судом прийнято до уваги, що допомога бабусі на утримання онуків може мати тимчасовий або ж періодичний характер, оскільки є її правом, а не обов`язком.

Також судом прийнято до уваги, що сторонами договору про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021 обумовлена участь батька дітей й у додаткових витратах (п. 1.5 п 1.6 договору).

Вищевикладене узгоджується із позицією Верхового Суду висловленою, зокрема, у постановах від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, від 22 серпня 2022 року у справі № 712/6313/21.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню оскільки є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ч. 2 ст. 141, ст.ст. 180 - 184, ч. 1 ст. 189, ч. 1 ст. 192 СК України, ст.ст. 12, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 11-13, 76-83, 89, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 267, 278, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прозміну розміру аліментів на утримання дітей та способу їх стягнення, визначених договором про сплату аліментів на дітей від 30.03.2021- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення суду складено 12.05.2023.

Суддя: