Справа № 541/1585/23
Провадження №2/541/552/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Куцин В.М.,

секретаря судового засідання - Калініченко Л. О.,

з участю представника позивача - Байви О. В.,

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з опалення місць загального користування,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 представник позивача Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з опалення місць загального користування. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради на підставі ліцензій серія АД № 041721 від 06.08.2021 року (постачання теплової енергії) серія АД № 041719 від 06.08.2021 року (виробництво теплової енергії) серія АД № 041720 від 06.08.2021 року (транспортування теплової енергії магістральними та місцевими тепловими мережами) дію яких продовжено на підставі ЗУ «Про ліцензування» забезпечує житлово-комунальними послугами будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Забезпечення житлово-комунальними послугами здійснюється котельнею за адресою: АДРЕСА_1 .

Облік комунальної послуги забезпечується комерційним тепло-лічильником модель CALMEX-U DN 40 № 16480-00 який введено в експлуатацію 11 вересня 2018 року, який має перевірений технічний стан та повірку відповідно до встановлених норм законодавства.

Відповідач являється власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_3 серія НАК номер 249524 від 10.03.2015 року, відповідно до відомостей з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Між КП «Миргородтеплоенерго» та відповідачем виникли фактичні договірні відносини на підставі «Типового Договору з індивідуальним споживачем» щодо надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Зазначену квартиру відповідача було відключено від мережі центрального опалення па підставі протоколу № 1 засідання постійно діючої міжвідомчої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання. Однак відповідно до ст. 14 постанови КМУ № 830 від 21.08.2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно. Що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 830 розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором.

Керуючись вищевикладеним станом на 06.03.2023 року відповідач має заборгованість за отримані комунальні послуги з опалення місць загального користування в сумі 4033 грн. 41 коп. основного боргу, 362 грн. 87 коп. інфляційних втрат, 91 грн. 15 коп. - 3% річних за період з 01.11.2020 по 01.01.2023.

В зв`язку зі складною ситуацією в сфері надання послуг з централізованого опалення, несплата заборгованостей призводить до збитковості підприємства, що ускладнює надання послуг іншим споживачам. Відповідачу неодноразово надсилалися претензії щодо наявності заборгованості за спожиті комунальні послуги, однак жодних дій щодо добровільної сплати заборгованості зі сторони відповідача не здійснювалось.

Враховуючи те, що відповідач від погашення боргу в добровільному порядку відмовляються, це змушує підприємство звертатись до суду про примусове стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач не погоджуся з обставинами викладеними у позові. Зазначає, що опалення місць загального користування в під`їзд, в якому розташована квартира відповідача не проводиться, а прилади опалення відсутній. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Також, відповідач зазначає, що позивачем по справі не надано доказів (розрахунків) пропорційності нарахування оплати теплової енергії за використання місць загального користування. Також, не надано відповідного проекту, що засвідчує кількість теплової енергії на опалення місць загального користування, розробленого організацією що має ліцензію (дозвіл) на виконання таких робіт. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а. с. 51-52).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав позов. Суду пояснив, що йому були не відомі положення закону щодо обов`язку по оплаті за вказані послуги, хоча він і не вважає, що він повинен оплачувати, оскільки його квартира обладнана індивідуальним опаленням, однак не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача грошових коштів за опалення місць загального користування вказаних в позові.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідач являється власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна № 331188775 від 04.05.2023 (а. с. 21).

Квартиру, власником якої являється відповідач, від`єднано від централізованого опалення та гарячого водопостачання (а. с. 35-37).

Судом встановлено, що позивачем в період з 01.11.2020 по 01.01.2023 року надавалися комунальні послуги з постачання теплової енергії в місця загального користування в будинку АДРЕСА_1 .

В результаті неналежного виконання обов`язку по оплаті, спожитих у вказаний період послуг, станом на 06.03.2023 року у відповідача виникла заборгованість за отримані комунальні послуги з опалення місць загального користування в сумі 4033 грн. 41 коп. основного боргу, 362 грн. 87 коп. інфляційних втрат, 91 грн. 15 коп. - 3% річних за період з 01.11.2020 по 01.01.2023, що підтверджується оборотною відомістю по абоненту 05149270 ОСОБА_1 та розрахунком до позовної заяви (а. с. 40-41).

Позивач звертався з письмовою претензією щодо сплати всієї суми заборгованості, яка станом на 01.02.2023 року становила 4033 грн. 41 коп.(а.с. 39).

Претензія надсилалась позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням, але лист повернувся за закінченням терміну зберігання (а. с. 38).

Вимоги позивача в позасудовому порядку задоволені не були.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг є комунальними послугами. Фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги

є індивідуальним споживачем.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг передбачають наявність обов`язкових суб`єктів, зокрема, виконавця комунальних послуг а також споживача таких послуг.

За змістом п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

За змістом ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Окрім того, 31 серпня 2020 року та 01 жовтня 2021 року Комунальним Підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради на офіційній сторінці «МИРГОРОДТЕПЛОЕНЕРГО» (https://mte.pl.ua/) та офіційній сторінці Миргородські міської ради (http://mvrgorod.pl.ua) опубліковано типовий публічний договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованої постачання гарячої води для його укладання всіма споживачами послуг, умови цього договору однакові для всіх споживачів та набирають чинності через 30 днів з дня йог публікації на офіційній сторінці.

Оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори на інформаційних стендах у боржника не виникло заперечень щодо його укладання, виходячи з практики викладеної постановою ВСУ від 22.02.2018 року по справі №641/2634/16, постановою ВСУ від 11.11.2019 по справі №646/834/17 між КП «Миргородтеплоенерго» та відповідачем виникли фактичні договірні відносини на підставі Типового Договору з індивідуальним споживачем.

Згідно Типових Договорів, споживач зобов`язаний оплачувати послуги щомісячно.

Зі змісту типових договорів, обсягом спожитої споживачем послуги складається з обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача, обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку (за наявності опалення в цих приміщеннях), обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (п. 5 Договору, а.с. 25, 28).

У відповідності до п. 14 постанови КМУ № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

В судовому засіданні відповідачем визнано наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до ст. 610, ст. 623 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки.

Позивачем доведено наявність у власника квартири АДРЕСА_2 заборгованості перед КП «Миргородтеплоенерго» за спожиті послуги з опалення місць загального користування в сумі 4033 грн. 41 коп.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За правилами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Положеннями ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Дослідивши письмові докази, на підставі ст. 12 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем прострочено сплату комунальної послуги, що призвело до порушення права КП «Миргородтеплоенерго» на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги з постачання теплової енергії для опалення місць загального користування, оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача КП «Миргородтеплоенерго» є законними, обґрунтованими та такими що підлягають повномузадоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з опалення місць загального користування в сумі - 4033 гривні 41 копійка основного боргу, 362 гривні 87 копійок інфляційних витрат, 91 гривню 15 копійок - 3% річних, відповідно до наданого позивачем розрахунку. (а. с. 41)

Судові витрати у розмірі 2684,00 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13; 81; 141; 258; 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради, р/р НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, ІПН 56, св. №23581662, ЄДРПОУ - 25682207, пров. Луговий, 11, м. Миргород, Полтавська обл. 37600 заборгованість за спожиті послуги з опалення місць загального користування в сумі - 4033 (чотири тисячі тридцять три) гривні 41 копійка основного боргу, 362 (триста шістдесят дві гривні) 87 копійок інфляційних витрат, 91 (дев`яносто одну) гривню, 15 копійок - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради, /р НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, ІПН 56, св. №23581662, ЄДРПОУ - 25682207, пров. Луговий, 11, м. Миргород, Полтавська обл. 37600

понесені судові витрати в сумі - 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради, /р НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, ІПН 56, св. №23581662, ЄДРПОУ - 25682207, пров. Луговий, 11, м. Миргород, Полтавська обл. 37600

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя: В. М. Куцин