Справа № 522/4061/23
Провадження № 2/522/3271/23
У Х В А Л А

03 березня 2023 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вчинення дій та припинення іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вчинення дій та припинення іпотеки, в якій просить:

1. Зобов`язати ОСОБА_2 прийняти від ОСОБА_1 грошові кошти по договору позики від 11.08.2017, який посвідчений Бураковою О.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1123, у розмірі, що становить еквівалент 82400 (вісімдесят дві тисячі чотириста) доларів США по курсу Національного Банку України в рахунок повного погашення боргу по договору позики від 11.08.2017.

2. Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 11.08.2017, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченим ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №1124.

3. Зняти заборону відчуження на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку 21836192 від 11.08.2017 проведеного державним реєстратором: приватним нотаріусом Бураковою О.І.; та запис про обтяження 21835971 від 11.08.2017, проведеного державним реєстратором: приватним нотаріусом Бураковою О.І.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить:

1. Накласти арешт на наступний нерухомий об`єкт: квартира АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

2 Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), в тому числі, щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, тощо) квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Заява обґрунтована тим, що позивач може позбавитись права власності на свій об`єкт нерухомості, незважаючи на свою добросовісну поведінку та намір повернути грошові кошти відповідачу. Оформлення об`єкту нерухомості у власність відповідача, призведе до того, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії в натурі, щодо отримання коштів в рахунок погашення боргу по договору позики будуть нікчемними та позивач змушений буде звертатись до суду з позовною заявою про оскарження переведення права власності на об`єкт нерухомості за відповідачем.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

За таких обставин обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог виду забезпечення позову.

Судом установлено, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру та в разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, що свідчить про відсутність підстав для застосування інституту гарантування виконання можливого рішення суду.

Крім того, майно на яке просить накласти арешт заявник належить на праві власності позивачеві, тоді як п.1 ч.1 ст.150ЦПК України свідчить про те, що позов можна забезпечити накладенням арешту на майно відповідача.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що будь яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, позивач у своїй заяві про забезпечення позову не навела, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-154,157 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вчинення дій та припинення іпотеки, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун