Рішення

Іменем України

10 серпня 2023 року місто Чернігів

Справа №751/4271/23

Провадження №2/751/1022/23

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Пилипович А. Я.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

представник позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його користь в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність, починаючи з дня звернення до суду та довічно (а.с.1-5).

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що є сином відповідача та особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства, у зв`язку з чим отримує державну соціальну допомогу в розмірі 2 100 грн та постійно звертається до лікаря-психіатра, проходить відповідне лікування і приймає ліки. За діагнозом може виконувати просту фізичну роботу, проте працевлаштуватися не може. З травня 2023 року перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, будь-якої роботи йому не пропонуються. За таких обставин опинився у вкрай скрутному матеріальному становищі. Зазначив, що проживає з матір`ю, яка не може в повній мірі забезпечувати його потреби. В той же час відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу, йому на праві приватної власності належить нерухоме майно.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 13 червня 2023 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 29.06.2023 розгляд справи відкладено з метою не порушення процесуальних прав відповідача на подачу відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк представник відповідача подала відзив на позовну заяву (а.с.45-50), відповідно до якого у задоволенні позову просить відмовити. Зазначила, що хоча позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, проте згідно висновку він може виконувати просту фізичну працю, у зв`язку з чим останній не може бути беззастережно визнаний непрацездатною особою. Також він щомісячно отримує державну соціальну допомогу, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, що підтверджує можливість його працевлаштування. Йому не заборонена праця, а лише рекомендовано правильно організувати режим праці та відпочинку. До того ж, законодавство України для забезпечення трудових прав осіб з інвалідністю передбачає низку пільг та гарантій працевлаштування. Разом з тим вказує, що відповідач має ряд хронічних захворювань та потребує постійного лікування, підтримання стану здоров`я лікарськими засобами. Також на його утриманні перебуває непрацездатна мати. За таких обставин доводи позивача про неможливість працевлаштування є безпідставними, батьки не зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які можуть працювати, але не працюють та не мають заробітку.

Отримавши відзив, представник позивача подала відповідь на відзив (а.с.63-65), вказавши на необґрунтованість доводів відповідача. Так, позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи, а тому відноситься до категорії непрацездатних осіб, потребує систематичного лікування в умовах стаціонару психіатричного відділення та постійного прийому ліків. Його перебування на обліку в центрі зайнятості свідчить про те, що інваліди з подібним діагнозом не користуються попитом на ринку праці, що робить неможливим працевлаштування, йому жодного разу не пропонували роботу. Водночас надані відповідачем докази не підтверджують його постійне лікування, він проходив обстеження та лікування у січні-лютому та березні 2023 року, йому призначений прийом лікарських препаратів, після операції він виписаний у задовільному стані та рекомендації відсутні. Також не підтверджується перебування на його утриманні непрацездатної матері, остання має чоловіка та іншого сина. Вказує, що відповідач є військовослужбовцем, його матеріальне забезпечення дозволяє сплачувати аліменти, проте, знаючи про хворобу сина та його тяжке матеріальне становище, він жодного разу не надавав матеріальної допомоги в добровільному порядку, навіть коли той був неповнолітньою дитиною.

У подальшому представником відповідача подано додаткові пояснення (а.с.82-83) та зазначено, що позивач з 16 травня 2023 року був зареєстрований у центрі зайнятості як безробітний та був знятий з реєстрації 24 травня 2023 року через порушення ним законодавства про зайнятість. Отже позивач є працездатним, але не є заінтересованим у своєму працевлаштуванні, а намагається компенсувати та поліпшити своє матеріальне становище за рахунок аліментів, які на думку ОСОБА_1 , підлягають стягненню з його батька через встановлену йому 3 групу інвалідності.

Сторони у встановлений строк на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін не надали.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.09.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 04.06.2021 до 01.02.2023 (а.с.15-19).

На виконання вказаного рішення 05.10.2021 виданий виконавчий лист №750/6078/21 та відкрито виконавче провадження, в якому станом на 01.02.2023 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів згідно розрахунку становить 29 715 грн (а.с.20-21).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №148540 від 24.01.2023 позивач є особою з третьою групою інвалідністю з дитинства безстроково та може виконувати просту фізичну роботу (а.с.8).

У зв`язку з цим ОСОБА_1 видане посвідчення серії НОМЕР_1 та він з 01.02.2023 отримує державну соціальну допомогу в розмірі 2 100 грн безстроково (а.с.9).

З листа КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» №529 від 11.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 звертається за медичною допомогою до лікаря-психіатра з 03.04.2002, йому встановлений діагноз «легка розумова відсталість внаслідок аномалії розвитку головного мозку з емоційно-вольовими розладами, судомний синдром в анамнезі» та призначалось амбулаторне лікування, останній раз в умовах денного стаціонару з 12.12.2022 до 28.12.2022, рекомендовано: продовжити приймати ліки, спостереження ЧОПНЛ, корекція лікування, правильна організація режиму праці та відпочинку, уникати психоемоційного перенавантаження (а.с.11).

Згідно довідки Чернігівського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітний з 16.05.2023 (а.с.14), але у зв`язку з порушенням законодавства про зайнятість та соціальне страхування 24.05.2023 року знятий з обліку. Розмір допомоги за період з 16.05.2023 до 24.05.2023 становить 225,81 грн (а.с.77).

Позивач за період з листопада 2022 року до квітня 2023 року отримав дохід у розмірі 12 600 грн у вигляді державної соціальної допомоги особам з інвалідністю 3 групи з дитинства (а.с.12).

ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7, 13). ОСОБА_2 проживає окремо в АДРЕСА_2 (а.с. 30, 31).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав у ОСОБА_1 відсутнє нерухоме майно (а.с.76).

В той же час за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу на праві власності належить житловий будинок загальною площею 68,1 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0499 га, а також він є набувачем житлового будинку загальною площею 112,1 кв.м. за спадковим договором (а.с.22-24).

Відповідно до копії довідки військово-лікарської комісії військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 30.01.2023 №1796 ОСОБА_2 є обмежено придатним до військової служби, такі військовослужбовці придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.53).

Відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в клініці пульмонології з 27.01.2023 до 02.02.2023, йому рекомендовано прийняття лікарських препаратів та звільнення від виконання службових обов`язків на 6 днів, що підтверджується копією виписного епікризу (а.с.51).

Також згідно копії виписного епікризу №4598/142 відповідач з 28.03.2023 до 31.03.2023 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні, 20.03.2023 йому проведена операція, виписався із проктологічного відділення у задовільному стані (а.с.52).

З копії пенсійного посвідчення та виписного епікризу ОСОБА_5 , матері відповідача, вбачається що остання є пенсіонером за віком, перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділення з 21.12.2022 до 04.01.2023, рекомендовано приймати ліки, уникати переохолоджень та фізичних перевантажень, нагляд сімейного лікаря (а.с.55).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

Сімейний Кодекс України не містить поняття «повнолітня непрацездатна дитина».

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Положення ч. 3 ст. 75 СК України відносять до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи.

Отже, повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні ст. 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю (таке ж тлумачення указаного поняття здійснено Конституційним Судом України у рішенні від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При цьому частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ст.ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом враховуються встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності безстроково і висновок про умовами та характер праці, згідно якого останній може виконувати просту фізичну роботу. Отже, позивач є непрацездатною особою, що є однією з умови утримання.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує дохід лише у вигляді державної соціальної допомоги особам з інвалідністю в розмірі 2 100 грн щомісячно. На переконання суду, вказане свідчить про наявність потреби останнього в матеріальній допомозі. До того ж, позивач потребує підтримуючого лікування з прийняттям лікарських препаратів.

Разом з тим, відповідач є особою працездатного віку, хоча і є обмежено придатним до військової служби, проте може її проходити у певних частинах. Надані стороною відповідача докази не підтверджують його постійного лікування, а лише свідчать про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 27.01.2023 до 02.02.2023 та з 28.03.2023 до 31.03.2023, після чого він виписаний у задовільному стані.

Відповідач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що він несе витрати на утримання своєї матері та в якому розміру, а також доказів розміру отриманих доходів та складу сім`ї. Сам по собі пенсійний вік матері не свідчить про її перебування на утриманні відповідача.

Виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини, фактичних обставин справи, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивача та відповідача, а також беручи до уваги, що мати в силу закону також зобов`язана утримувати повнолітнього непрацездатного сина, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 1/7 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 30.05.2023 та довічно.

Разом з тим, відсутні підстави для встановлення мінімального розміру аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина - 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України для осіб, які втратили працездатність, з огляду на те, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина встановлюється з урахуванням їх потреби у матеріальній допомозі та можливості надання утримання другим з батьків (стаття 198, частина друга статті 200 СК України).

Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Роз`яснити сторонами, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Сімейним кодексом України.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 1-18, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 181, 182, 183, 184, 198 Сімейного Кодексу України, суд -

Вирішив:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березанка Чернігівського району та області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 травня 2023 року та довічно.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп на користь ГУК у м. Києві/м. Київ/2203106, код отримувача - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 серпня 2023 року.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Н. В. Маслюк