Справа№592/3229/23
Провадження №2/592/1016/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 травня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Онайка Р.А, за участі секретаря судового засідання Лазоренко Ю.Ю., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановинв:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 05.10.2009. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.02.2023 має заборгованість 47250,72 грн., яка складається з наступного: 38665,38 грн. заборгованість за кредитом; 8585,34 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Тому представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 47250,72 грн., яка складається з наступного: 38665,38 грн. заборгованість за кредитом; 8585,34 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, за кредитним договором № б/н від 05.10.2009 та судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.03.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, слухання справи призначено на 10:25 04.04.2023.

Протокольною ухвалою від 04.04.2023 слухання справи відкладено за клопотанням відповідача на 10:30 17.05.2023.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позові зазначає про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідач повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки за адресою її реєстрації у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення справи від неї не надходило.

Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 280 - 283 ЦПК України.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 відбулося підписання заява б/н від 05.10.2009 (а.с. 18).

З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 05.10.2009, термін дії 11/12; № НОМЕР_2 , дата відкриття 09.09.2011, термін дії 06/15; № НОМЕР_3 , дата відкриття 01.08.2014, термін дії 07/18; № НОМЕР_3 , дата відкриття 23.12.2015, термін дії 07/18; № НОМЕР_4 , дата відкриття 14.02.2015, термін дії 02/19; № НОМЕР_5 , дата відкриття 27.08.2018, термін дії 03/22; № НОМЕР_6 , дата відкриття 09.08.2018, термін дії 06/22; № НОМЕР_7 , дата відкриття 20.12.2018, термін дії 09/22 (а.с.17).

З доданої до позову довідки про умови кредитування підписаної відповідачем, вбачається що сторони погодили базову відсоткову ставку на місяць у розмірі 2,5% (а.с.19)

Позивач за несвоєчасне виконання ОСОБА_1 умов договору нарахував заборгованість за кредитом 47250,72 грн., яка складається з наступного: 38665,38 грн. заборгованість за кредитом; 8585,34 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ( ч. 1 ст. 638 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем, АТ КБ "Приватбанк", тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У заяві, підписаній відповідачем процентна ставка не зазначена, натомість до справи долучена копія довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» підписана відповідачем 05.10.2009, де визначена базова відсоткова ставка на місяць у розмірі 2,5 %, однак як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с.3-15) з 05.10.2009 відповідачу нараховувалася базова відсоткова ставка у розмірі 2,5%, з 01.09.2014 у розмірі 2,9%, 01.04.2015 у розмірі 3,6%, з 01.06.2015 у розмірі 2,9 %, з 24.01.2016 у розмірі 3,6%, з 27.08.2018 у розмірі 3,5 %, з 01.08.2020 у розмірі 3,4%, з 01.04.2022 у розмірі 1,7 %, з 01.09.2022 у розмірі 3,4 %.

Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду України (постанова від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: « роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з відповідачем було погоджено підвищення процентної ставки до 2,9%, 3,4%, 3,5 %, та 3,6% на місяць АТ КБ «ПРИВАТБАНК», всупереч положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, суду не надано.

Крім того матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту. Однак, суд не може прийняти даний документ, як доказ ознайомлення відповідача з умовами кредитування зважаючи на наступне.

Згідно, частини 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Окрім того, що зазначений паспорт споживчого кредиту не містить підпису відповідача, суд зазначає що інформація наявна у ньому актуальна станом на 16.08.2021, а не на час укладення з відповідачем кредитного договору 05.10.2009, заборгованість за яким просить стягнути відповідач.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, банк надав суду розрахунок заборгованості, в якому розмір заборгованості за процентами за період з 01.09.2014 обрахований, виходячи з підвищених відсоткових ставок, які в установленому законом порядку з відповідачем не були погоджені.

Розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місяць (30% річних), погодженої сторонами, позивачем до суду не надано.

Відтак, розрахунок нарахованих відповідачу відсотків, не можна вважати правильним.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості по відсотках, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку заборгованості за процентами, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки 30% річних (2,5% на місяць).

Відтак, відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками у заявлених позивачем розмірах та порядку нарахування.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 14.02.2023 становить 38665,38 грн, яка складається з наступного: 38665,38 грн. заборгованість за кредитом.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України,- якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2196,32 грн (38665,38х2684:47250,72).

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 133, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.10.2010 в розмірі 38665,38 грн., витрати по справі у розмірі 2196,35 грн., а всього 40861,70 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковпаківським районним судом м. Суми, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", , адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса АДРЕСА_1

Суддя Р.А. Онайко