Справа №752/4407/23
Провадження №2/752/5846/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 до Головного управління національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України, третя особа Голосіївське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві про відшкодування шкоди, завданої тортурами,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , неповнолітній ОСОБА_3 звернулися до суду з позовною заявою до Головного управління національної поліції у м. Києві, Державної казначейської служби України, третя особа Голосіївське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві про відшкодування шкоди, завданої тортурами.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що судовим рішенням у справі №752/16847/15-к від 04.03.2020 встановлено, що присутній в судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва Іванов К.Ю. визнав, що органом досудового розслідування в межах кримінальних проваджень №0006534, №000271, №0000405 не провадиться досудове розслідування, вказівки процесуального керівника не виконуються.

В провадженні СВ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві перебувають кримінальні провадження №0006534, правова кваліфікація ч. 1 ст. 175 КК України, відомості внесені до ЄРДР 03.07.2015; №000271, правова кваліфікація ч. 1 ст. 175 КК України відомості внесені до ЄРДР 28.08.2015; №0000405, правова кваліфікація ч. 1 ст. 366 КК України відомості внесені до ЄРДР 07.12.2015.

Судовим рішенням у справі №752/16847/15-к від 04.03.2020 зобов`язано слідчих у кримінальних провадженнях №000271, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.08.2015, №0000405, відомості про яке внесені 07.12.2015, розглянути клопотання потерпілих у кримінальних провадженнях №0006534, №000271, №0000405 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (інвалід III групи), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (дитина-інвалід), яке до слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в Києві подане 10.10.2019 в порядку, передбаченому правилами ст. 220 КПК України.

Дане процесуальне рішення за ч. 2 ст. 534 КПК України набуло чинності та юридичного імперативного статусу обов`язковості до його безумовного виконання за ч. 2, 7 ст. 13 Закону № 1402-VІІІ.

Слідчі СВ Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві фактично є службовими особами ГУНП в м. Києві, призначаються та звільняються з займаних посад саме ГУНП в м. Києві, як керівним органом виконавчої влади з кодом .

За даним судовим рішенням, що 04.03.2020 набуло чинності і імперативного статусу обов`язковості до його виконання слідчі СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, які є службовими особами ГУНП в м. Києві, зобов`язані були з застосуванням ст. 7, ст. 8, ч. 1 ст. 9, ст. 10, ст. 11, ст. 21, ст. 28. ст. 30, ст. 90 КПК України безумовно виконати судове рішення.

Постійно та систематично декларовані права людини, громадянина є непорушними, принципи непорушності прав людини та громадянина, як найвищої соціальної цінності закріплені у відповідних деклараціях та законах.

ГУНП в м. Києві є суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти лише у межах, на підставі та у спосіб, що встановлені Конституцією і Законами.

ГУНП в м. Києві судове рішення від 04.03.2020 залишив без виконання.

Наявні порушення, вчинені ГУНП в м. Києві, направлені до позбавлення права стосовно справедливого і законного судового захисту, що призводить на цілодобові негативні емоції (розпач, зневіра, пригнічення, страх за майбутнє, репресія), що створює життєвий дискомфорт, впливає на самопочуття, поверхневий сон, фізичний/психологічний стан здоров`я, відчуття непотрібності та збитковості їх особистості в сім`ї, серед друзів, знайомих, близьких, родичів та в суспільстві.

Стан, до якого вони доведені відповідачем, за своєю правовою природою, визначеннями та характеристиками прирівнюється до тортур.

Крім самого тривалого залишення без виконання судового рішення від 04.03.2020 слідчі СВ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві на даний час залишають без розслідування і без передачі до суду матеріали кримінальних проваджень №0006534, правова кваліфікація ч. 1 ст. 175 КК України відомості внесені до ЄРДР 03.07.2015, №000271, правова кваліфікація ч. 1 ст. 175 КК України, відомості внесені до ЄРДР 28.08.2015, №000405, правова кваліфікація ч. 1 ст. 366 КК України, відомості внесені до ЄРДР 07.12.2015.

Крім того, як вказав у судовому засіданні 24.02.2020 прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 м. Києва Іванов К.Ю., що органом досудового розслідування у межах кримінальних проваджень №0006534, №000271, №0000405 не провадиться досудове розслідування, вказівки процесуального керівника не виконуються.

Відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь через відповідні органи державної влади, разом з казначейською службою.

Просили стягнути з ГУНП в м. Києві шляхом списання з казначейського рахунку Державної казначейської служби України на свою користь, окремо кожному, на відшкодування завданої тортурами шкоди 3000 євро, які на дату набрання судового рішення законної сили мають бути конвертовані у національну валюту.

17.07.2023 судом постановлено ухвалу про прийняття до справи до свого провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористались.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

04.03.2020 слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва було у справі №752/16847/15-к постановлено ухвалу, якою скаргу потерпілих задоволено та зобов`язано слідчих у кримінальних провадженнях №000271, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.08.2015, №0000405, відомості про яке внесені 07.12.2015, розглянути клопотання потерпілих у кримінальних провадженнях №0006534, №000271, №0000405 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (інвалід III групи), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (дитина-інвалід), яке до слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в Києві подане 10.10.2019 у порядку, передбаченому правилами ст. 220 КПК України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями досудового розслідування, врегульовані Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Так, ст. 1 названого Закону встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Пунктом 5 ч.1 ст. 3 Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, моральна шкода.

Аналізуючи доводи позивачів, якими вони обґрунтували заявлені позовні вимоги, у сукупності з наданими ними доказами, суд приходить до висновку, що у позивачів, які мають статус потерпілих у кримінальному провадженні, не виникло права на відшкодування моральної шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом.

Аналіз змісту ст. 2 Закону дає підстави для висновку, що відшкодування моральної шкоди органом досудового розслідування є можливим у разі вчинення певних процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян. При цьому матеріали справи не містять доказів вчинення таких процесуальних дій ГУНП в м. Києві, як органом досудового розслідування, які б мали наслідком відшкодування моральної шкоди.

Також матеріали справи не містять доказів того, що з 04.03.2020 клопотання позивачів, як потерпілих у кримінальних провадженнях, дійсно не були розглянуті. Сама по собі наявність ухвали слідчого судді, якою зобов`язано слідчих у кримінальних провадженнях розглянути клопотання потерпілих, не є беззаперечним доказом того, що ці клопотання станом на день розгляду цивільної справи дійсно не розглянуті.

За таких обставин суд вважає необґрунтованими вимоги, заявлені до ГУНП в м. Києві.

Щодо решти позовних вимог суд відзначає наступне.

Слід врахувати, що у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 по справі №346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку».

З урахуванням наведеного, а також того, що жодних позовних вимог до Державної казначейської служби України позивачами не заявлено, суд приходить до висновку, що цей відповідач є неналежним і не має обов`язку відповідати за цим позовом.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , неповнолітнього ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_3 .

Позивач: неповнолітній ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_4 .

Відповідач: Головне управління національної поліції у м. Києві, місцезнаходження: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15; .

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6.

Третя особа: Голосіївське управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, місцезнаходження: м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 15.

Суддя Ж. І. Кордюкова