Справа № 212/2351/23
У Х В А Л А

31 травня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Амельчишина Олега Володимировича про скасування судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»про видачу судового наказу про стягнення суми боргу ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»08.05.2023 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 02.02.2022 року по 28.02.2023 року в розмірі 6322, 24 гривень, суму індексу інфляції за період з 01.09.2018 року по 29.02.2020 року у сумі 294,88 гривень, 3% річних за період з 01.09.2018 року по 29.02.2020 року у сумі 208, 95 гривень, судовий збір в розмірі 268, 40 гривень.

Адвокат Амельчишин О.В. звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, оскільки 21.03.2023 року, тобто до подання заявником до суду заяви про видачу судового наказу та до видання судом наказу, ОСОБА_1 сплатив за надані заявником комунальні послуги в сумі 7300 гривень, згідно платіжного доручення від 21.03.2023 року. Також просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень та судовий збыр..

Дослідивши матеріали справи, заяву про скасування судового наказу, суд дійшов наступних висновків.

ТОВ «Житлокомцентр» звернулося 04.04.2023 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 (а.с.1).

До суду надано платіжне доручення від 21.03.2023 року платником є ОСОБА_1 отримувач коштів ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР», призначення платежу: сплата за послуги з управління будинком по АДРЕСА_1 в сумі 7300 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Підстави повернення заяви про скасування судового наказу відсутні.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 №14 зазначено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Із заяви про скасування судового наказу вбачається, що ОСОБА_1 не визнає та оспорює наявність заборгованості перед заявником, оскільки до подання заяви про видачу судового наказу ( 04.04.2023 року) ним було погашено 21.03.2023 року суму заборгованості перед ТОВ «Житлокомцентр».

Отже, наведені обставини свідчать про наявність спору про право, про що не було відомо під час видачі вказаного судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Враховуючи, що у заяві про скасування судового наказу наведено посилання на обставини, які свідчать про спір вимог стягувача, суд вбачає за необхідне скасувати судовий наказ, оскільки у заяві про видачу судового наказу вбачається спір про право.

Щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України).

До заяви додано доказ сплати судового збору у розмірі 134,20 грн., що підтверджується квитанцією від 30.04.2023 та надано ордер про надання правничої допомоги б/н від 30.05.2023 року на підставі договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Амельчишиним О.В..

ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» звернувся до суду в порядку наказного провадження, в якому передбачено спрощене судове провадження. Заява про скасування судового наказу також подана у порядку наказного провадження

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч.2 ст.42 ЦПК України).

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин 3 та 8 ст.141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст.141 ЦПК України.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

Таким чином суддя вважає, що у задоволенні клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід також відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст. 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч.2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.170-172, 259-261, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати судовий наказ № 212/2351/23 (2-н/212/405/23), виданий 08.05.2023 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР»про видачу судового наказу з ОСОБА_1 .

Відмовити в клопотанні адвоката Амельчишина О.В. про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 гривень та судового збору в розмірі 134, 20 гривень зі стягувача.

Роз`яснити стягувачу право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 31.05.2023 року.

Суддя І. Б. Чайкін