Номер провадження: 22-ц/813/6606/23
Справа № 500/4840/19
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Саф`янівська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 ,

на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саф`янівська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, в обґрунтування якого зазначив, що є власником будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок складається з: лит. «А», гаражу лит. «Б», сараю лит. «В», вбиральні лит. «Г», вхід до підвалу лит. «Д», та надвірні споруди: №. 1 - ворота; № 2, 3, 4 - огорожі, № 5 - мощіння, № 6- колодязь, № 7 - зливна - вигрібна яма.

Вказана зливна яма розташована в кінці земельної ділянки, до якої є заїзд з АДРЕСА_2 між житловими будинками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які належать відповідачам.

Позивач зазначив, що не має можливості користуватися зливною ямою у зв`язку з тим, що відповідачі встановили паркан, який перешкоджає проїзду до зливної ями.

Позивач просив суд зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати у користуванні надвірною спорудою - зливною ямою № 7, належної позивачу та розташованої на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: зняти паркан, встановлений незаконно на міжквартальній дорозі з АДРЕСА_2 до моєї земельної ділянки по АДРЕСА_1 ; звільнити частину міжквартальної дороги від АДРЕСА_2 до межі земельної ділянки від будівельного та іншого сміття; не перешкоджати проїзду транспорту для викачування каналізаціних стоків зі зливної ями, розташованої на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 .

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі у якому просила суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням за наслідками розгляду справи № 420/23647/21 за позовом ОСОБА_2 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення. В обґрунтування клопотання зазначила, що рішенням 35 сесії VII скликання Бросківської сільської ради Їзмаїльського району Одеської області від 06 липня 2020 року затверджено містобудівну документацію "Генеральний план та план зонування території села Броска Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, в якому міститься інформація про визначення території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 як "міжквартальної дороги". ОСОБА_2 із зазначеним рішенням в частині визначення території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 як "міжквартальної дороги" не погоджується, тому звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Саф`янівської сільської рали Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення (справа № 420/23647/21). Заявник вважає, що вирішення цивільної справи № 500/4840/19 до вирішення справи № 420/23647/21 є об`єктивно неможливим, оскільки у випадку задоволення позову у справі № 420/23647/21 територія між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 втратить статус "міжквартальної дороги", що є наслідком відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області ухвалою від 20 квітня 2023 року заяву про зупинення провадження задовольнив, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном зупинив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2023 року.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що на стадії розгляду справи по суті у суду першої інстанції, відповідно до положень ч. 3 ст. 210 ЦПК України, відсутні підстави для зупинення провадження, також зазначив, що зібрані у вказаній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини у справі. Рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області не впливає на розгляд цієї справи, оскільки територія вказаної дороги у будь-якому випадку належить до комунальної власності. Також вважає, що зупинення провадження у справі призводить до порушення розумних строків розгляду вказаної справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.06.2023 року роз`яснювалося відповідачам та третій особі право подання до апеляційного суду відзиву та пояснень відповідно на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзивів та пояснень не надходило.

Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги отримана ОСОБА_2 , ОСОБА_3 29.07.2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги отримана Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 25.07.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 26.07.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.07.2023 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов ОСОБА_2 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення Бросківської сільської ради «Про затвердження документів державного планування «Генеральний план та план зонування території села Броска Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області» від 06 липня 2020 року стосується скасування рішення сесії Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в частині визначення території між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 та яка визначена на генеральному плані як міжквартальна дорога. Вказану обставину суд першої інстанції вважав такою, що визначає наявність дослідження щодо правомірності використання сторонами, як самої зливної ями, так і правомірності перешкоди з боку відповідачів до вказаної зливної ями, тому вважав, що до прийняття рішення за вказаним позовом існує об`єктивна неможливість розгляду справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 420/23647/21.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на підставі договорів купівлі-продажу від 30.01.2018 року ННА № 312267 та ННА № 312270, посвідчених приватним нотарусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. на праві власності належить будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок складається з: лит. «А», гаражу лит. «Б», сараю лит. «В», вбиральні лит. «Г», вхід до підвалу лит. «Д», та надвірні споруди: №. 1 - ворота; № 2, 3, 4 - огорожі, № 5 - мощіння, № 6- колодязь, № 7 - зливна - вигрібна яма, що підтверджується копією плану земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом позову у справі що розглядається, є позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 його власністю.

Як на підставу позову позивач посилається на те, що він позбавлений можливості користуватись зливною ямою, яка розташована на земельній ділянці, що належить йому на праві власності, оскільки під`їзд до неї, що розташований між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які належать відповідачам, огороджений парканом.

Звертаючись до Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_5 посилалась на те, що рішенням Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області 26 сесії VII скликання від 25.04.2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 0.1814 га із земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що в графічному матеріалі на якому позначене бажане місце розташування земельної ділянки знаходиться міжквартальна дорога, яка відноситься до комунальної власності сільської ради згідно з розробленням генерального плану населеного пункту. Зазначає, що законодавством не передбачено поняття «міжквартальна дорога», тому просить визнати протиправним та скасувати рішення 35 сесії VII скликання Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 06.07.2020 року, яким затверджено містобудівну документацію «Генеральний план та план зонування території села Броска Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області», розроблену ТОВ «Археізем».

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України 2004 року (стаття 251 чинного ЦПК України) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі не повинне призводити до необґрунтованого затягування розгляду справи.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року зроблено висновок, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

З урахуванням вимог закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду потрібно у кожному конкретному випадку з`ясовувати, яким чином справа, яка розглядається, пов`язана зі справою, що є на розгляді іншого суду, та чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, нагальна потреба в зупиненні провадження у справі виникає у разі, якщо неможливо постановити рішення у певній справі до ухвалення судового рішення в іншій. Тобто між справами, що одночасно розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Водночас, варто враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не навів відповідних мотивів неможливості розгляду справи судом, не вказав обставин, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність адміністративного позову у справі № 420/23647/21, виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді цієї справи обставини, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтував свої позовні вимоги.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не проаналізував та не встановив чи пов`язані між собою взагалі справа яка розглядається та адміністративна справа № 420/23647/21 за позовом ОСОБА_2 до Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання протиправним рішення, як не обґрунтував, так і не навів мотивів існування об`єктивної неможливості розгляду даної справи та її вирішення на підставі доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до вирішення іншої справи, оскільки підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що зупинивши провадження у справі суд першої інстанції також порушив право сторін на розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 210 ЦПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з урахуванням обставин справи та таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 645/331/17.

Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу (частина третя статті 210 ЦПК України).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.11.2020 року судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.02.2021 року.

В подальшому справа неодноразово відкладалась у зв`язку неявкою учасників справи, подання ОСОБА_2 заяв про відкладення розгляду справи.

З клопотанням про зупинення провадження у справі відповідач звернулась у квітні 2023 року, тобто під час розгляду справи по суті.

Отже розгляд справи триває більше чотирьох років, та всупереч зазначеним нормам права загальна тривалість провадження у вказаній справі в суді першої інстанції значно перевищила встановлені законодавством строки розгляду, крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на положення ч. 3 ст. 210 ЦПК України, з огляду на вказане доводи скаржника в цій частині є слушними.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись п 6 ч. 1 ст. 251, ст.ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2023 року скасувати справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2023 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Н.В. Стахова