КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №366/1989/22 Головуючий у суді І інстанції: Слободян Н.П.
провадження №22-ц/824/7097/2023 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулікової С.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 13 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження», в особі ліквідатора Котляренка Олега Олеговича про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги та зобов`язання видати довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження», в особі ліквідатора Котляренка О.О., в якому просили:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію як працівнику, який попрацював на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці у розмірі 121 713, 72 грн. та одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці у розмірі посадового окладу, що становить 34 947, 00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію як працівнику, який попрацював на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці у розмірі 87 565, 68 грн та одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці у розмірі посадового окладу, що становить 26 256, 00 грн.

-зобов`язати відповідача видати позивачам довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (форма № 920).

Позов обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 перебував на посаді заступника директора Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження».

19.08.2022 року наказом зазначеного ДП № 126-ОС ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпПУ, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Разом з цим, відповідачем не проведено повного розрахунку з ОСОБА_1 , зокрема не виплачено матеріальну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію як працівнику, який пропрацював на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці у розмірі 121713, 72 грн та одноразову матеріальну допомоги на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці у розмірі посадового окладу, що становить 34 947, 00 грн.

Крім цього, ОСОБА_1 не видано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою № 920.

ОСОБА_2 перебувала на посаді помічника директора з юридичних питань Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження».

19.08.2022 року наказом зазначеного ДП № 127-ОС ОСОБА_2 звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпПУ, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Разом з цим, відповідачем не проведено повного розрахунку з ОСОБА_2 , зокрема не виплачено матеріальну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію як працівнику, який пропрацював на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці у розмірі 87 565, 68 грн. та одноразову матеріальну допомоги на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці у розмірі посадового окладу, що становить 26256, 00 грн.

Крім цього, ОСОБА_2 не видано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою № 920.

25.07.2022 року Наказом № 73-22 Державного агентства України з управління зоною відчуження «Про ліквідацію Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження»» наказано припинити зазначене ДП шляхом ліквідації.

Додатком до цього наказу затверджено склад ліквідаційної комісії ДП, головою якої обрано в.о. директора ДСП «ЦСП» Котляренка О.О..

П. 2 цього наказу встановлений строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до ДП протягом двох місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

13.09.2022 року позивачі засобами поштового зв`язку цінним листом надіслали вимогу на адресу відповідача письмові заяви про пред`явлення кредиторських вимог з додатками. Ці листи вручені відповідачу 20.09.2022 року, проте, листи про результати розгляду цих заяв так і не надійшли на адресу позивачів.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 13 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію як працівнику, який попрацював на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці у розмірі 119 953, 25 грн.

Стягнуто з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію як працівнику, який попрацював на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці у розмірі 85 880, 25 грн.

Зобов`язано Державне підприємство «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (форма № 920).

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Іванківського районного суду Київської області від 13.01.2023 року в частині стягнення із відповідача на користь позивачів заборгованості з виплати матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію як працівникам, які пропрацювали на підприємствах зони відчуження 10 років з особливо шкідливими умовами праці у розмірі 119953,25 грн та 85880,25 грн відповідно.

Представник апелянта вважає рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог є не обґрунтованим, а саме не повно та не всебічно з`ясовані обставини справи.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» знаходиться на стаді ліквідації, не може здійснювати господарську діяльність, а також у зв`язку з недостатнім фінансуванням за бюджетною програмою КПКВ 2708110 «Підтримка екологічно безпечного стану у зонах відчуження і безумовного (обов`язкового) відселення» за статтями витрат «оплата праці» та «нарахування на оплату праці», ненадходження позабюджетних коштів, враховуючи відсутність відвідувачів у зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зумовлено окупацією зони відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадження воєнного стану відповідно до Указів Президента України, з урахуванням листа Торгівельно-промислової палати від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про підтвердження форс-мажорних обставин, ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» було не взмозі здійснити виплати передбачені Колективним договором підприємства.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник апелянта вказав, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали не містять будь-якого доручення чи іншого документа, який би свідчив про те, що позивачі уповноважили сторонню особу на отримання у кадровій службі ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» довідок про наявність трудового стажу для призначення пенсії та факту їх отримання ними, оскільки відповідач на особисте прохання позивачів у період воєнного стану через засоби комунікації працівник кадрової служби підготував довідки за формою № 920 та передав племіннику за усною домовленістю на прохання позивачів, тобто пішов їм на зустріч тому, що особисто їх отримати вони не могли так, як знаходились за кордоном.

Відзив у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, щодо заборгованості з виплати матеріальної допомоги, у зв`язку з виходом на пенсію, як працівникам, які пропрацювали на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, враховувавши положення розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, відповідно до якого, крім іншого, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, суд прийшов до висновку, що відповідно до п. 4 Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (Додаток 7 до Колективного договору з урахуванням змін та доповнень), позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна допомога у розмірі 3 середньомісячних заробітних плат відповідного працівника, у розмірі 119 953, 25 грн та у розмірі 85 880, 25 грн відповідно.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги в частині видачі довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за формою № 920, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідно до п. 34 Колективного Договору ДП «ЦОТІЗ», роботодавець зобов`язаний в день звільнення провести повний розрахунок зі звільненим, видати належно оформлену трудову книжку та на вимогу працівника видати, крім іншого, довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (форма № 920), однак довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (форма № 920) позивачам в силу умов Колективного договору не видано, відповідно відповідачем не виконано умов цього договору, а тому, відповідача необхідно зобов`язати видати такі довідки позивачам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині виплати одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці у розмірі посадового окладу, обгрунтовував свої висновки тим, що відповідно до наказів про звільнення позивачів вбачається, що ОСОБА_1 отримав компенсацію за 101 день невикористаної відпустки, а ОСОБА_2 відповідно отримала таку компенсацію за 36 днів, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення суду в цій частині відповідачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається в цій частині.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 10 КЗпП України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Аналогічні положення містяться у статті 1 Закону України «Про колективні договори і угоди».

У статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», яка регулює співвідношення законодавства і колективного договору, зазначено, що угоди, трудового договору, встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Водночас структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата ? це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата ? це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Встановлено, що Державне підприємство «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження, що підтверджується п. 1.1 Статуту ДП «ЦОТІЗ» (у новій редакції), затвердженого наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 07.07.2020 року № 145-20 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 18.08.2022 року.

Відповідно до наказу Державного агентства України з управління зоною відчуження від 25.07.2022 року № 73-22 припинено Державне підприємство "Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження" шляхом ліквідації (а.с. 27 том 1).

Протоколом від 10.10.2018 року № 2 на зборах трудового колективу схвалено колективний договір ДП «ЦОТІЗ» на 2018-2020 роки, який зареєстрований Іванківською районною державною адміністрацією Київської області за реєстраційним № 12 від 18.10.2022 року (а.с. 29-31 том 1).

Додатком 7 до Колективного договору є затверджене директором ДП «ЦОТІЗ» Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (а.с. 32-33 том 1).

Протоколом загальних зборів трудового колективу ДП «ЦОТІЗ» від 01.12.2020 року № 1 до Колективного договору внесено зміни та доповнення, які зареєстровані за № 12 в Іванківській районній державній адміністрації Київської області.

Відповідно до п. 2 розділу І Колективного договору, його сторонами є ДП «ЦОТІЗ» в особі директора (Роботодавець) з однієї сторони та спільний представницький орган профспілкових організацій, які здійснюють свої повноваження на підприємстві, в особі голови спільного представницького органу (Профспілкова сторона), з другої сторони.

Згідно п. 5 розділу І Колективного договору, останній поширюється на всіх його працівників незалежно від того, чи є вони членами профспілки, на обраних і штатних працівників профспілкової організації Підприємства.

Згідно п. 3 Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (Додаток 7 до Колективного договору з урахуванням змін та доповнень), при наданні щорічної відпустки протягом одного бюджетного року всім працівникам Підприємства виплачується одноразова матеріальна допомога на оздоровлення за рахунок фонду оплати праці у розмірі посадового окладу.

За п. 4 цього Положення, при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію, працівникам, які пропрацювали на підприємствах зони відчуження (Державних підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження) понад 10 (десять) років з особливо шкідливими умовами праці (ОШУП), сплачується матеріальна допомога у розмірі 3 (трьох) середньомісячних заробітних плат відповідного працівника.

Також у цьому пункті визначено, що при звільненні з виходом на пенсію в інших випадках, працівникам виплачується матеріальна допомога у розмірі 1 (однієї) середньомісячної заробітної плати відповідного працівника.

Відповідно до п. 5.1 цього Положення, при звільненні у зв`язку з ліквідацією Підприємства , його реорганізацією або скороченням чисельності працівників Підприємства, працівникам виплачується матеріальна допомога у розмірі: працівникам, які пропрацювали на підприємствах зони відчуження (Державних підприємства, які належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження) з особливо шкідливими умовами праці (ОШУП) більше 5 років у розмірі 3 (трьох) середньомісячних зарплат відповідного працівника.

Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 25.07.2022 року № 73-22 «Про ліквідацію державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (далі - Наказ) припинено ДП «ЦОТІЗ», шляхом ліквідації.

Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 10.08.2022 року № 79-22 «Про внесення змін до наказу ДАЗВ від 25.07.2022 року № 73-22 «Про ліквідацію державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження»» внесено зміни до Наказу.

Відповідно до п. 2 Наказу утворено Ліквідаційну комісію ДП «ЦОТІЗ». Головою цієї комісії визначено в.о. директора ДСП «ЦСП» Котляренка О.О. (додаток до Наказу).

Згідно п. 3 Наказу, встановлено строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до ДП «ЦОТІЗ» протягом двох місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Наказу затверджено План заходів з ліквідації ДП «ЦОТІЗ», згідно з яким, крім іншого, у п. 12 (зі змінами) визначено, що проведення погашення вимог кредиторів проводиться у термін протягом 2-х місяців з моменту закінчення строку виявлення вимог кредиторів.

13.09.2022 року позивачі засобами поштового зв`язку цінним листом надіслали вимогу на адресу відповідача письмові заяви про пред`явлення кредиторських вимог з додатками. Ці листи вручені Відповідачу 20.09.2022 року (а.с. 67-87, 88-99 том 1).

Таким чином, позивачі звернулись з кредиторською вимогою до відповідача у визначений наказом про ліквідацію ДП «ЦОТІЗ» строк, однак жодної відповіді про результати розгляду їх вимог від відповідача не отримали.

Встановлено також, що трудовий стаж ОСОБА_1 на підприємствах зони відчуження Державних підприємствах, які належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження, понад 25 років, з 16.01.1996 року по 19 серпня 2022 року, що підтверджується наданою копією трудової книжки, довідками Пенсійного фонду України форма ОК-5, ОК-7.

Трудовий стаж ОСОБА_2 на підприємствах зони відчуження Державних підприємствах, які належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження, понад 25 років, з 31.07.1997 року по 19 серпня 2023 року, що підтверджується наданою копією трудової книжки, довідками Пенсійного фонду України форма ОК-5, ОК-7.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовної вимоги щодо стягнення заборгованості з виплати матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію, як працівникам, які пропрацювали на підприємствах зони відчуження понад 10 років з особливо шкідливими умовами праці, оскільки відповідач своєчасно не здійснив із працівниками розрахунку при звільненні, зокрема не виплатив матеріальну допомогу визначену п. 4 Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (Додаток 7 до Колективного договору з урахуванням змін та доповнень).

Суд першої інстанції також при визначенні розміру щодо стягнення заборгованості вірно врахував положення розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, відповідно до якого, крім іншого, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Тому середня заробітна плата повинна обчислюватись виходячи з виплат Позивачам за червень та липень 2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» знаходиться на стаді ліквідації, не може здійснювати господарську діяльність, а також у зв`язку з недостатнім фінансуванням за бюджетною програмою КПКВ 2708110 «Підтримка екологічно безпечного стану у зонах відчуження і безумовного (обов`язкового) відселення» за статтями витрат «оплата праці» та «нарахування на оплату праці», ненадходження позабюджетних коштів, враховуючи відсутність відвідувачів у зоні відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зумовлено окупацією зони відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадження воєнного стану відповідно до Указів Президента України, з урахуванням листа Торгівельно-промислової палати від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про підтвердження форс-мажорних обставин, ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» було не взмозі здійснити виплати передбачені Колективним договором підприємства, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки відповідач не довів обставин, які унеможливлювали своєчасно виплатити позивачу належні йому при звільненні суми, визначені Колективним договором, адже відсутність коштів у роботодавця не виключає його обов`язку виплатити зазначені суми.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 635/3475/20 (провадження № 61-10597св21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Доводи апеляційної скарги в частині зобов`язання відповідача видати довідки про наявність трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (форма №920) та твердження апелянта про те, що відповідач на особисте прохання позивачів у період воєнного стану через засоби комунікації працівник кадрової служби підготував довідки за формою № 920 та передав племіннику за усною домовленістю на прохання позивачів, тобто пішов їм на зустріч тому, що особисто їх отримати вони не могли так, як знаходились за кордоном, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як вірно встановив суд першої інстанції та з чим погоджується апеляційний суд, що матеріали справи не містять будь-якого доручення чи іншого документа, який би свідчив про те, що позивачі уповноважили сторонню особу на отримання у кадровій службі ДП «ЦОТІЗ» цих довідок та факту їх отримання ними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивачів було порушено відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції повно з`ясовані фактичні обставини справи, які мають істотне значення для справи в межах наданих сторонами доказів, правильно визначені правовідносини, що склалися між сторонами, їх об`єктивний склад, права та обов`язки сторін, вірно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають достатніх підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374,375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 13 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «10» травня 2023 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.В. Кулікова

В.І. Олійник