Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2244/23
Провадження № 2-з/723/2956/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернiвецької областi в складi:

головуючого суддi Якiвчика I.В.

при секретарi Крупчак М.І.

розглянувши у судовому засiданнi заяву про забезпечення позову, подану представником позивача адвокатом Фадєєвою Наталією Ігорівною по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

В провадженні Сторожинецького районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В позовній заяві позивач послався на те, що 28 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Косенко М.О. та зареєстрований під №1320.

Відповідно до договору позики позичальником позичено у позикодавця 826323,60 грн., що на дату укладення договору згідно курсу НБУ становило еквівалент 31000,00 доларів США.

Крім того, між сторонами укладено договір іпотеки від 28.09.2021 року, згідно якого іпотекодавець передає іпотекодавцю квартиру за адресою АДРЕСА_1 в забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором позики від 28.09.2021 р.

Згідно п.2 Договору позики, зазначену суму позики позичальник мав повернути позикодавцю частинами згідно графіку.

15 лютого 2022 року між сторонами підписано договори про внесення змін до договору позики та іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д. та зареєстровані під №166-167, відповідно до якого збільшено суму позики до 1526094,00 грн., що на дату укладення договору згідно курсу продажу доларів США в ПРИВАТБАНКУ становило еквівалент 53100,00 доларів США та визначено новий строк повернення позики - до 24.10.2022 року.

Строк повернення останньої частини боргу настав 24.10.2022 року, однак станом на 10.05.2023 року борг не було повернуто.

У заяві про забезпечення позову позивач в особі представника просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 52,6 кв.м., житловою 29.7 кв.м., реєстраційний номер №00, посилаючись на те, що у позивача існують реальні підстави вважати, що вказане майно може бути умисно реалізоване до прийняття рішення по справі про стягнення коштів, що матиме наслідком ускладнення або навіть унеможливлення виконання рішення в цій справі та реалізації передбаченого п.4 Договору позики від 28.09.2021 року права звернути стягнення на майно відповідача.

Суд, дослідивши заяву, приходить наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову закріплені у ст.150 ЦПК України, згідно з п.1 ч.1 якої позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві.

З копії договору позики укладеного 28 вересня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позичальник позичив у позикодавця 826323,60 грн., що на дату укладення договору згідно курсу НБУ становило еквівалент 31000,00 доларів США.

15 лютого 2022 року між сторонами підписано договір про внесення змін до договору позики, посвідчений приватним нотаріусом Прокудіною Л.Д., відповідно до якого збільшено суму позики до 1526094,00 грн., що на дату укладення договору згідно курсу продажу доларів США в ПРИВАТБАНКУ становило еквівалент 53100,00 доларів США та визначено новий строк повернення позики - до 24.10.2022 року.

Крім того, встановлено, що між сторонами укладено договір іпотеки від 28.09.2021 року, згідно якого ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 квартиру за адресою АДРЕСА_1 в забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором позики від 28.09.2021 р.

Параграфом 2.6 розділу ІІ договору Іпотеки визначено, що накладається заборона на відчуження предмета іпотеки, а в період дії договору правовстановлюючі документи на квартиру зберігаються у позикодавця, тобто позивача.

Така заборона, була накладена нотаріусом безпосередньо в договорі іпотеки та зареєстрована в реєстрі за №1322.

Позивач в особі свого представника, просить накласти арешт на іпотечне майно, але обгрунтовує необхідність цього арешту побоюванням реалізації квартири власником, що є неможливим внаслідок відповідної іпотечної заборони.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що побоювання позивача щодо того, що квартира може бути умисно реалізована, є безпідставні, так, як заборона на відчуження іпотечного майна є реальною, а відчуження неможливим.

Що стосується побоювання позивача щодо унеможливлення реалізації права звернути стягнення на майно відповідача то питання, щодо звернення такого стягнення в позовних вимогах не стоїть, а відповідно в цій частині, заява про забезпечення позову є необгрунтованою.

Таким чином, суд вважає в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, внаслідок безпідставності заяви.

Керуючись ст.ст.149-153 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

постановив:

Заяву про забезпечення позову, подану представником позивача адвокатом Фадєєвою Наталією Ігорівною по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення, до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя : Іван ЯКІВЧИК