ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3535/23 Справа № 175/2756/21 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави Україна в особі Національної академії аграрних наук України та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року в цивільній справі номер 175/2756/21 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона працювала дояркою у радгоспі «Долинський» до 2004 року, яке наразі називається Агрофірма «НАУКОВА». В 2006 році відбулося розпаювання земель НВД АФ «Наукова», тому вона, як колишній працівник підприємства та пенсіонер, отримала право на одержання земельної ділянки із земель агрофірми « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на території Горьківської сільської ради.

Вона дізналася, що дійсно в Державному земельному кадастрі містяться відомості про земельну ділянку площею 7,5542 га, кадастровий номер :01:013:0005, яка розташована на території колишньої Горьківської сільської ради. Власником земельної ділянки є саме вона.

Земельна ділянка визначена в натурі та складена відповідна документація з землеустрою.

Однак, відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 липня 2021 року відомості про зареєстроване за нею право власності на земельну ділянку площею 7,5542 га, кадастровий номер :01:013:0005, у Державному реєстрі відсутні. В позасудовому порядку вирішити даний спір вона не має можливості.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 7,5542 га, кадастровий номер :01:013:0005, яка розташована на території Миколаївської (колишньої Горьківської) сільської ради Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 7,5542 га, кадастровий номер :01:013:0005, яка розташована на території Миколаївської (колишньої Горьківської) сільської ради Дніпропетровської області.

Із вказаним рішенням не погодилась Слобожанська окружна прокуратура Дніпропетровської області, в інтересах держави Україна в особі Національної академії аграрних наук України та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм процесуального права та матеріального права.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2005 року у справі №Б29/59/04 заборонено будь-яким особам (підприємствам, установам, органам, організаціям) вчиняти дії щодо роздержавлення, розпаювання, оформлення, видачі та реєстрації державних актів на право власності землі, а також прав користування, оренди, та володіння землею, що знаходиться у постійному користуванні агрофірми «Наукова» згідно з державним актом на право постійного користування землею номер ДП ДН 034201 від 16.12.1998 року.

Вважає, що позовна заява в даній справі не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції не перевірено та не підтверджено належними та допустимими доказами обставини щодо набуття особою права на земельну частку (пай) із земель Державного підприємства «Науково-виробнича дослідна Агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук».

На час розгляду справи рішення про приватизацію ДП «НВД АФ «Наукова» відсутнє.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розпаювання земель ДП «НВД АФ «Наукова».

Відомості з кадастрової карти України не є правовстановлюючим документом підтвердження факту набуття права власності на спірну земельну ділянку.

Від ОСОБА_1 та Миколаївської сільської ради відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області прокурор Карпенко О.І. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Лопатько С.В. апеляційну скаргу не визнала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача Миколаївської сільської ради в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи без участі відповідача (а.с. 111).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 20 серпня 1987 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу дояркою в радгосп «Долинський» згідно з наказом №216-к. 02 січня 2004 року відповідно до наказу №1 ОСОБА_1 була звільнена з НВД агрофірми «Наукова» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (а.с. 8).

Відповідно до довідки архівного відділу Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області радгосп «Долинський» перейменований в Акціонерне орендне господарство «Долинське» (наказ №145 від 26.06.1992 року), потім Акціонерне орендне господарство «Долинське» перейменовано в Акціонерне товариство «Долинське» (рішення райвиконкому №340/4 від 01.11.1995 року) та з 12 червня 1996 року приєднано до Дослідного орендного господарства «Наукова» (розпорядження райдержадміністрації №224/1 від 11.04.1996 року). Дослідне орендне господарство «Наукова» з 09.12.1996 року перейменовано в Науково- виробничу дослідну агрофірму «Наукова» (наказ №331/1 від 09.12.1996 року), яка з 12.03.2011 року перейменована в Державне підприємство науково виробничу дослідну агрофірму «Наукова» (а.с. 6)

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 року по справі №Б29/59/04 Державне підприємство «Науково-виробнича дослідна агрофірма «Наукова» Національної академії аграрних наук . Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 року (справа №Б29/59/04) ДП НВД АФ «Наукова» визнана банкрутом та знаходиться в стадії ліквідації (а.с. 7).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації №177-р від 05 лютого 2007 року надано дозвіл на складання технічної документації по роздержавленню та розпаюванню земель (а.с. 10).

Згідно даних державного земельного кадастру станом на 16 червня 2021 року (відомості з Публічної кадастрової карти) за ОСОБА_1 значиться, як передана у власність, земельна ділянка площею 7,5542 га. кадастровий номер :01:013:0005, яка розташована на території колишньої Горьківської сільської ради з земель колишньої ДП НВД АФ «Наукова» (11-11зв.).

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 липня 2021 року, відомості про зареєстроване за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 7,5542 га, кадастровий номер :01:013:0005, у державному реєстрі відсутні (а.с. 12).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Постановою Кабінет Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею.

З огляду на викладене, право власності на земельну ділянку було набуте ОСОБА_1 на законних підставах, його походження не викликає сумнівів, але в повній мірі реалізувати свої права, як власника земельної ділянки, передбачені законом, ОСОБА_1 не має можливості із-за відсутності реєстрації речового права в державному реєстрі.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни - працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про розроблення проекту землеустрою щодо приватизації цих земель до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Передача земельних ділянок у власність громадянам - працівникам державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонерам з їх числа провадиться після затвердження проекту землеустрою щодо приватизації земель у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 20 серпня 1987 року ОСОБА_1 працювала дояркою в радгоспі «Долинський» згідно з наказом №216-к.

02 січня 2004 року відповідно до наказу №1 ОСОБА_1 була звільнена з НВД агрофірми «Наукова» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

Розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №177-р від 05 лютого 2007 року надано дозвіл на складання технічної документації по роздержавленню та розпаюванню земель.

Рішенням Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №104-ХУ від 20 вересня 2007 року погоджено технічну документацію з приватизації державного підприємства НВД агрофірма «Наукова» (а.с. 129).

Рішенням Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №164а-Х/V від 20 вересня 2007 року погоджено передачу пайових ділянок і виготовлення державних актів на право приватної власності на землю згідно з затвердженими списками (а.с. 130).

Зі списку №1 під №842 вбачається, що позивачка ОСОБА_2 має право на отримання земельної частки (паю) із земель Агрофірми «Наукова» (а.с. 144зв.).

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про заборону будь-яким особам (підприємствам, установам, органам, організаціям) вчиняти дії щодо роздержавлення, розпаювання, оформлення, видачі та реєстрації державних актів на право власності землі, а також прав користування, оренди, та володіння землею, що знаходиться у постійному користуванні агрофірми «Наукова» згідно з державним актом на право постійного користування землею номер ДП ДН 034201 від 16.12.1998 року відповідно до ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2005 року у справі №Б29/59/04, є безпідставними, оскільки постановою Вищого господарського суду України від 05 жовтня 2005 року №Б29/59/04 ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2005 року скасовано (а.с. 146-147).

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності належними та допустимими доказами заявлених вимог є також необґрунтованими, та спростовуються наявними в справі доказами щодо обставин справи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави Україна в особі Національної академії аграрних наук України та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави Україна в особі Національної академії аграрних наук України та Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області залишити без задоволення, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 25 травня 2023 року.

Суддя: