Єдиний унікальний номер справи 333/2207/23
Номер провадження 2-о/333/184/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Михайлової А.В., за участю секретаря судового засідання Панченко К.О., присяжних Тимчура І.В., Шахової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2023 року заявник звернувся до Комунарський районний суд м. Запоріжжя із заявою про визнання особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що він є її чоловіком з яким вона зареєстувала шлюб 21 січня 2006 року, та проживали разом АДРЕСА_1 .

В 2015 році її чоловік ОСОБА_2 поїхав на власному автомобілі у м. Донецьк, з метою реалізаціїї мяса. З того часу будь-який зв`язок з ним втрачено. Він ні разу не зателефонував, не написав листа, не повідомив іншим способом про місце свого перебування.

З офіційною заявою про розшук ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області звернулась дружина ОСОБА_1 31.03.2015 року.

Про місце перебування ОСОБА_2 немає відомостей набагато більше року, цей факт підтверджується довідками з місця проживання,та місця реєстрації.

Заявнику не відомо про наявність рухомого або нерухомого майна , яке б могло належати ОСОБА_2 а тому вживати заходів щодо опіки над майном особи не має необхідності. Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврійське, Запорізького району, Запорізької області, безвісно відсутнім.

22 березня 2023 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявник ОСОБА_1 просила розглянути справу без її участі та на задоволені заяви наполягала.

Від представника заінтересованої особи - Комунарський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, прийняти рішення згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу з ЄДРР чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 Володимирович1982 р.н., місцезнаходження якого невідоме, з 2015 року знаходиться в розшуку , як безвісно зниклий.

З довідки Таврійської сільської ради Запорізького району Запорізької області, вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,з 20.03.2015 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 20.03.2015 року не проживає за місцем реєстрації та не з`являвся там.

З довідки виданої комендантом ОСОБА_3 гуртожитку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно(з 2005-2015 р.) проживав разом з дружиною та сином у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 , але з 2015 року там не зявлявся.

Заявник зазначила, що, одна утримує та виховує неповнолітнього сина і маю право на отримання соціальної допомоги чи призначення пенсії при умові визнання чоловіка померлим чи безвісно відсутнім. Тому вимушена звертатись в суд з заявою про визнання його безвісно відсутнім.

Відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Згідно ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

За вимогами ст.ст.305-309 ЦПК України виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Згідно положень статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду. Особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою».

22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження №61-34068св18 підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою.

При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Більше того, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб. Початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Згідно положень ст.6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

З`ясувавши всі обставини у справі, а саме відсутність відомостей про перебування ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у місці його постійного проживання та за місцем його реєстрації, відсутність відомостей про дійсне перебування останнього і неможливість отримати такі відомості, сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування ОСОБА_2 1982 р.н, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 перебуває в розшуку з 2015 року та місце його перебування (знаходження) невідоме, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про наявність юридичного складу для визнання ОСОБА_2 1982 р.н безвісти зниклим та наявність підстав для задоволення заяви.

Згідно ч.7 ст.94 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.44 ЦК України заявник має право звернутися на підставі цього рішення суду до нотаріуса за останнім місцем проживання ОСОБА_2 1982 р.н для опису належного йому майна та встановлення над ним опіки.

Також, слід роз`яснити, що згідно ч.1 ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до положень ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 43, 44, 305-309 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 84, 89, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа Комунарський районний відділ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про визнання особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврійське, Запорізького району, Запорізької області, безвісно відсутнім.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова

Присяжні: І.В.Тимчура

О.В.Шахова