Справа №: 343/1104/23
Провадження №: 2-о/0343/62/23
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

12 травня 2023 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області Монташевич С. М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

В С Т А Н О В И Л А:

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якубів Долинського району Івано-Франківської області, що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , призначити по справі судово-психіатричну експертизу з метою визначення психічного стану останнього та здатності ним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також призначити його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його опікуном.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Однак, звертаючись до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, заявник зазначає виконавчий комітет Долинської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, хоча треті особи беруть участь у справі, яка розглядається в порядку позовного провадження, а не окремого, що має місце у даному випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Обгрунтовуючи право на звернення до суду з вищевказаною заявою, ОСОБА_1 зазначає, що ближчих родичів і членів сім`ї, ніж він, у ОСОБА_2 в Україні немає, підтвердженням чого слугує акт обстеження від 26.04.2023. Крім того він уже понад рік проживає разом з ним за однією адресою, що підтверджується актом обстеження від 26.04.2023 та характеристикою № 43 від 26.04.2023.

Проте вказані докази не є належним підтвердженням факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи належності їх до членів однієї сім`ї, оскільки тільки один факт їх спільного проживання не може бути підставою для віднесення заявника до членів сім`ї особи, яку останній просить визнати недієздатною, адже критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права та обов`язки, які об`єдналися для спільного проживання, на що вказує Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17. Крім того, згадані характеристика та акт обстеження викладені зі слів самого заявника та не підтверджені іншими засобами доказування (показами свідків тощо). Будь-яких інших належних доказів (рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю, про встановлення факту надання постійного стороннього догляду) з цього приводу до заяви не долучено.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Натомість у заяві ОСОБА_1 зазначено, що ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, зазначає про хворобливий стан здоров`я, натомість до матеріалів позову долучає копії з медичної картки амбулаторного хворого, з карти профілактичних щеплень, більшість з яких вказують, що при обстеженнях різними спеціалістами останній був здоровий. При цьому медичну документацію долучає тільки в одному екземплярі, хоча, відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України, такі повинні бути долучені відповідно до кількості учасників справи, винятків щодо цього вказана норма не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд вирішує питання щодо призначення над недієздатною особою піклувальника або опікуна не інакше, як за поданням органу опіки та піклування.

Тобто нормами законодавства передбачено чіткий порядок призначення над недієздатними особами опіки, а саме за поданням відповідного органу.

Також суд зазначає, що фізична особа може бути призначена опікуном (піклувальником) лише за її згодою, що повинно бути виражено в письмовій заяві. Особа, яка виявила бажання виконувати обов`язки опікуна (піклувальника), подає до органу заяву про клопотання перед судом про призначення її опікуном (піклувальником). До заяви додається медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном (піклувальником). Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника).

Всупереч вищезазначеному, заявником до заяви не долучено підтвердження його звернення з відповідним пакетом документів до органу опіки та піклування про призначення його опікуном.

Оскільки справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України, суддя приходить до висновку про необхідність залишення заяви без руху та надання заявнику строку на усунення зазначених вище недоліків, а саме уточнити коло учасників, яким подати належну копію заяви визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна без закреслення ідентифікуючих ознак заявника, надати належні докази, які підтверджують факт родинних відносин чи належність до членів однієї сім`ї заявника та особи, якою він має намір опікуватися, на що звернуто увагу вище, а також докази звернення до органу опіки та піклування про можливість призначення опікуном.

Слід зауважити, що залишення заяви без руху не є обмеженням права заявника на доступ до правосуддя з огляду на усталену практику Європейського суду з прав людини. Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи вищевикладене, ст. 4, 133, 174-177, 185, 300 ЦПК України, керуючись ст. 259-261 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку не усунення недоліків у визначений судом термін, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М.Монташевич