Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1657/22

Провадження № 2/943/408/2023

25 травня 2023 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пристанська С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок загальною площею 0,9552 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Топорівської сільської ради Львівської області (зараз територія Буської міської ради). Позивач є спадкоємцем по заповіту до даного майна, фактично прийняв таке, однак не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки втрачений оригінал державного акту на землю, а видача дублікату такого спадкоємцям, законодавством не передбачена. Тому просить суд визнати за ним право власності на означене спадкове майно.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду письмову запяву з проханням справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Представник відповідача також подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, заперечень проти позову не мають.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, та про доцільність задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Топорівською сільською радою Буського району Львівської області 25.03.2002 року, підтверджується факт смерті ОСОБА_3 , про що зроблено актовий запис № 8.

Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з земельних ділянок № НОМЕР_2 площею 0,7471 га (кадастровий номер :08:001:0003), № НОМЕР_3 площею 0,2082 га (кадастровий номер :05:001:0004), загальною площею 0,9552 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Топорівської сільської ради Львівської області (зараз територія Буської міської ради).

Право власності останньої на дані земельні ділянки підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ № 060615, виданим 20.03.2000 року, на підставі розпорядження Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 132).

Днем відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки спірні правовідносини виникли у 2002 році (момент відкриття спадщини), тобто до набрання чинності Цивільним Кодексом України у редакції 2003 року, а тому регулюються нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року.

Відповідно до вимог статей 527, 529 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно вимог статті 548 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

Згідно вимог статті 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Статтею 553 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Згідно заповіту від 19.03.2002 року, посвідченого секретарем виконкому Топорівської сільської ради за реєстровим № 18, ОСОБА_3 все своє майно заповіла позивачу.

Позивач фактично прийняв спадщину, вступив у володіння і розпорядження спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на спадкове майно, на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 206, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд -

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , жилелем в с. Топорів Золочівського району Львівської області, право власності на земельні ділянки № НОМЕР_2 площею 0,7471 га (кадастровий номер :08:001:0003), № НОМЕР_3 площею 0,2082 га (кадастровий номер :05:001:0004), загальною площею 0,9552 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Топорівської сільської ради Львівської області (зараз територія Буської міської ради), в порядку спадкування по заповіту, після смерті бабці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда