КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/1684/22-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6671/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Волкової С.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом повернення коштів та стягнення процентів, -

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом повернення коштів та стягнення процентів (а.с. 1-3).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом повернення коштів та стягнення процентів - залишено без розгляду (а.с. 161-163).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 20 лютого 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Якубенко О.М. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 181-186).

На обґрунтування скарги зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною та незаконною, оскільки суд дійшов помилкового висновку про подання та підписання позову особою, яка не має такого права. Вказував, що зміст оскаржуваної ухвали зводиться до заперечення права адвоката завіряти власним підписом і печаткою копії ордера на надання правової допомоги, а саме, у даному випадку копію ордера серії КВ № 048848 від 20 березня 2019 року, а відтак, не завірена належним чином копія ордеру не підтверджує повноважень адвоката на представлення інтересів ОСОБА_1 .

Звертав увагу на те, що Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом встановлено інший обов`язків спосіб засвідчення копій документів. Рада адвокатів України своїм рішенням № 65 від 26 червня 2019 року «Про використання копій ордеру на надання правничої (правової) допомоги» чітко підтверджує законне право використання адвокатами належним чином звірених власних ордерів на надання правової допомоги і це право ґрунтується на законних підставах, визначених профільним законом «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідність оригіналу копії ордеру може бути, але не обов`язково засвідчена підписом судді, після чого копія приєднується до матеріалів справи.

Крім того, вказував, що Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копія, тому вважав, що повноваження адвоката як представника стороною можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, або їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії.

З огляду на те, що представник позивача веде судову справу від імені позивача, він як адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, зокрема, і копію ордера, який є належним документом, що підтверджує повноваження на представництво особи.

Щодо напису на зворотному боці ордеру апелянт зазначив, що у нього немає жодних обмежень із захисту законних прав та інтересів ОСОБА_1 . При цьому, він як адвокат здійснює свою діяльність індивідуально і користується бланками ордерів у вигляді книжечки, отриманим в Раді адвокатів міста Києва, які є належною формою підтвердження повноважень адвоката, оскільки всі необхідні графи бланку документу ним заповнені, сам документ засвідчений його підписом та печаткою. Крім того, звертав увагу, що здійснює правову допомогу ОСОБА_1 на підставі ордеру серії КВ № 048848 від 20 березня 2019 року, договору про надання правової допомоги протягом чотирьох років. Проте, судом першої інстанції вказаного не було враховано, що призвело до помилкового висновку про подання та підписання позовної заяви особою, яка не має такого права.

Посилався на позицію Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 320/5420/18, згідно з якою ЦПК України не вимагає від адвоката як представника надавати саме оригінал ордера на підтвердження повноважень (а.с. 181-185).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Якубенко О.М. підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Факт належного повідомлення ОСОБА_1 підтвердив в суді її представник - адвокат Якубенко О.М. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Відповідач АТ Комерційний банк «Приватбанк» був сповіщений врученням повідомлення 12 квітня 2023 року та повідомленням на зазначену ним адресу електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (а.с. 195-199).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 січня 2022 року адвокат Якубенко О.М. від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 31 190,00 грн.; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 22 516,68 доларів США; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти в розмірі процентної ставки, що встановлена банком по короткострокових кредитах, за кожен день починаючи з дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, з суми 31 190,00 грн., що складає 29 388,70 грн.; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 проценти в розмірі процентної ставки, що встановлена банком по короткострокових кредитах, за кожен день починаючи з дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, з суми 22 516,68 доларів США, що складає 199 357,07 грн. (а.с. 1-3).

На підтвердження повноважень адвокат Якубенко О.М. долучив до позовної заяви копію з копії ордера на надання правової допомоги серії КВ № 048848 від 20 березня 2019 року, виготовленого друкарським способом, відповідність копії оригіналу якого засвідчена підписом адвоката Якубенка О.М. (а.с. 27).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом повернення коштів та стягнення процентів та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 70).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 січня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача Хитрової Л.В., здійснено перехід у розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 124).

06 лютого 2023 року у підготовчому судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» - Хитрова Л.В. подала до суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позов підписано особою без відповідних повноважень (а.с. 157).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом повернення коштів та стягнення процентів - залишено без розгляду (а.с. 161-163).

Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та виходив з того, що позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Колегія суддів не погодилась з таким висновком суду виходячи з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Підстави для здійснення адвокатської діяльності передбачені ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до частин першої - третьої якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордером є письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 4, 5 рішення Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 дозволено адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону. Типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджене рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Відповідно до п. 4 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 41 (далі - Положення) ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (п. 5 Положення).

Згідно з ч. 5, 6 ст. 62 ЦПК України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Частиною 5 ст. 95 ЦПК України визначено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5.26. ДСТУ 4163:2020 передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Як було встановлено, на підтвердження повноважень адвокат Якубенко О.М. долучив до позовної заяви копію з копії ордера на надання правової допомоги серії КВ № 048848 від 20 березня 2019 року, виготовленого друкарським способом, засвідчену у визначеному законом порядку адвокатом Якубенком О.М. (а.с. 27).

Виходячи з аналізу вищезазначених норм права, адвокат має право посвідчувати копії документів у справах, які він веде, зокрема, копію ордера на надання правової (правничої) допомоги.

При цьому, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 6 ст. 95 ЦПК України).

З матеріалів вбачається, що суд першої інстанції не витребував у адвоката Якубенко О.М. для огляду оригіналу ордера на надання правової допомоги серії КВ № 048848 від 20 березня 2019 року, а залишив позов без розгляду зазначивши, що позов подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Апеляційний суд вважає, що за наявності у адвоката оригіналу ордера на надання правової допомоги, що посвідчує його повноваження на представництво інтересів позивача в суді першої інстанції, залишення без розгляду позову з вказаних підстав є помилковим та позбавляє позивача на доступ до правосуддя.

При цьому, суд першої інстанції відкривши провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , який був підписаний її представником - адвокатом Якубенко О.М., не вбачав перешкод для відкриття провадження у справі вважаючи належними повноваження представника позивача на подачу зазначеного позову.

Європейський суд з прав людини при розгляді справ виходить із того, що, реалізуючи положення Конвенції необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що підстави для залишення позовної заяви без розгляду були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення без розгляду позовної заяви на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року скасувати.

Справу за позовомОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача шляхом повернення коштів та стягнення процентівнаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 12 травня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова