Справа № 146/346/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Райковської О.В.,

представника позивача Зубаня О.О. ,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним

позовом ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Пульнікової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який на даний час між ними розірвано.

Від шлюбу у сторін народилось троє дітей. Діти після розірвання шлюбу залишились проживати з нею та перебувають на її утриманні. В зв`язку з тим, що відповідач нерегулярно платив аліменти, допустив виникнення заборгованості, ОСОБА_3 поїхала на роботу в Республіку Польща. Дітей залишила проживати з своїми батьками. Відповідач скористався її відсутністю і забрав найменшого сина ОСОБА_4 до себе. Як тільки почалася війна з Російською Федерацією вона повернулась додому і хотіла вивезти дітей в безпечне місце, проте найменшого сина ОСОБА_4 відповідач не відпустив. Дитина за час проживання у батька значно гірше почала вчитися в школі, не виконує домашні завдання. Просить визначити місце проживання дитини з нею.

21 квітня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява мотивована тим, що сторони 09 березня 2002 року уклали шлюб. Від спільного проживання у них народилось троє дітей. Оскільки сімейне життя не склалось 12 жовтня 2018 року шлюб розірвали.08 січня 2022 року він відвіз сина ОСОБА_4 , який був у нього на зимових канікулах із с. Кислицьке додому в смт. Вапнярка. Вранці наступного дня 9 січня 2022 року йому зателефонував син і попросив, щоб він забрав його до себе додому, так як він із неповнолітньою донькою ОСОБА_5 залишилися самі, а ОСОБА_3 поїхала до Польщі. В цей день він приїхав і забрав сина до себе в с. Кислицьке, а дочка відмовилась їхати. Про дану ситуацію він повідомив службу у справах неповнолітніх при Вапнярській селищній раді. З тієї пори син проживає у нього з новою сім`єю, товаришував із сином цивільної дружини. Перевів його на навчання за місцем проживання. Просить суд визначити місце проживання дитини разом із ним, вважаючи, що таке місце проживання дитини якнайкраще відповідатиме інтересам сина.

Ухвалою суду від 04 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

20 травня 2022 року надійшло клопотання від представника позивача ОСОБА_3 - Зубаня О.О. про об`єднання справ в одне провадження.

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 146/356/22 та цивільну справу № 146/346/22.

Ухвалою суду від 30 травня 2022 року закінчене підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

06 червня 2022 року від представника ОСОБА_3 - Зубаня О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком. Вказав, що ОСОБА_2 не сплачував аліменти на утримання дітей, офіційно не працевлаштований. Погано орієнтується в стані здоров`я сина ОСОБА_4 . Дитину забрав обманом до себе.

В судовому засіданні первісний позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вказала, що відповідач нерегулярно платив аліменти, допустив виникнення заборгованості, тому вона змушена в січні 2022 року на два місяці виїхати на роботу в Республіку Польща. Дітей залишила з своїми батьками. ОСОБА_2 скористався її відсутністю і без її відома та дозволу забрав найменшого сина ОСОБА_4 і перевіз його проживати до себе в с. Кислицьке. Як почалася війна вона повернулась в Україну і хотіла вивезти дітей в безпечне місце, проте змогла забрати лише двох старших доньок, а сина ОСОБА_4 відповідач відмовився відпускати. Відповідач налаштовує дитину проти неї, не дає можливості брати участь у вихованні дитини. За час проживання у батька дитина почала гірше вчитися в школі, не виконує домашнє завдання. Вона та відповідач зверталися з заявами до служби у спраавах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини. Працівники служби у справах дітей винесли висновок про визначення місця проживання дитини з нею

Представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Зубань О.О. первісний позов підтримує, просить його задовольнити. Заперечує проти зустрічного позову, просить в ньому відмовити. Пояснив, що з метою найкращого забезпечення прав дитини на належне батьківське виховання, беручи до уваги у кожної дитини генетичної потреби проживати зі своєю матір`ю, просить визначити місце проживання дитини з мамою ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 09 січня 2022 року до нього телефонував син ОСОБА_6 та попросив, щоб він забрав його до себе, так як він залишився з неповнолітньою сестрою, а мати поїхала в Польщу. В цей же день він поїхав і забрав сина до себе, а неповнолітня донька ОСОБА_5 відмовилась їхати. Про дану ситуацію повідомив службу у справах неповнолітніх при Вапнярській селищній раді. З тих пір син живе в нього, відвідує школу в с. Кислицьке. Просить залишити сина проживати разом з ним.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Склярський П.М. в первісному позові просить відмовити. Зустрічний позов просить задовольнити, оскільки син проживає біля батька. Для дитини створені усі належні умови для його проживання.

Представник третьої особи служби у справах дітей Вапнярської селищної ради Пульнікова Н.С. наданий ними висновок підтримала.

Також у судовому засіданні було з`ясовано думку неповнолітнього сина сторін, який зазначив, що бажає проживати з батьком.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він працює поліцейським офіцером Вапнярської громади. Сім`ю Німих знає, оскільки виїжджав на виклики, щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, а саме ОСОБА_3 щодо неповнолітніх дітей. У сторін троє дітей, дві дівчинки, які бажали проживати з мамою, а найменший син з батьком. Протоколи не складали, проводили бесіду, пояснювали що так робити не можна.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 , з 9 червня 2021 року хлопчик проживає з батьком. Батько займається вихованням дитини. Відносини хлопчика з матір`ю не дуже добрі, він уникає телефонних розмов з нею. Участь в лікуванні дитини батько приймає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є сусідом сторін. Коли сторони проживали разом, то вихованням дітей займалась ОСОБА_3 , ОСОБА_2 був на роботі. Вказав, що знає про такий випадок, що ОСОБА_2 побив ОСОБА_3 і їй зашивали голову.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є рідним батьком ОСОБА_3 . Оскільки ОСОБА_2 покинув сім`ю, не платив аліменти, ОСОБА_3 змушена була поїхати до Польщі на роботу, дітей залишили з ним і бабусею. Коли свідок приїхав забрати дітей, дівчинка була, а хлопчика вдома не було. ОСОБА_2 його забрав, викликав працівників служби у справах неповнолітніх.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що сторони по справі є її батьками. Мати їх завжди любила, доглядала, намагалась зробити для них все якнайкраще. Коли почалась війна, мати їх з сестрою забрала до Польщі, а брата Івана батько не відпустив. Вказала, що батько не займається лікуванням брата.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову не підлягають до задоволення, зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2018 року. Під час шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народились донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син ОСОБА_13 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.14-16).

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_3 надала до суду копію довідки про склад сім`ї № 204, з якої вбачається, що до складу її сім`ї входить донька ОСОБА_11 , донька ОСОБА_12 , син ОСОБА_13 (а.с.17 т.1).

З наданої копії розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ОСОБА_2 видно, що заборгованість станом на 05 квітня 2022 року становить 34,278,92 грн (а.с.18-21т.1).

Також позивач надала копії постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду від 20.12.2021 року, про встановлення тимчасовго обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 20.12.2021 року, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання від 20.12.2021 року, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнерпальною, мисливською зброєю від 20.12.2021 року виданих державним виконавцем Ющишеним В.В. щодо ОСОБА_2 до погашення заборгованості по аліментах (а.с.31-36 т.1).

Як видно, з копії судового наказу виданого Томашпільським районним судом від 18 травня 2018 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей (а.с.38 т.1).

Рішенням Томашпільського районного суду від 04 лютого 2021 року позов ОСОБА_3 про стягненння пені за прострочення по сплаті аліментів задоволено частково (а.с.39-40 т.1).

Рішенням Томашпільського районного суду від 04 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат задоволено частково (а.с.45-53 т.1 ).

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 листопада 2017 року кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_2 за ст. 125 КК України закрито у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_3 від обвинувачення (а.с.56 т.1).

З копії довідки про доходи ОСОБА_3 видно, що вона працювала у виробничому підрозділі Вапнярська дистанція колії та загальна сума доходу за період з лютого 2021 року по лютий 2022 року становить 117209 грн 16 коп. (а.с.59 т.1).

З копії характеристики від 11 жовтня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 порушень трудової дисципліни, вимог нормативних документів з охорони праці та техніки безпеки не допускає. Самостійно виховує та забезпечує трьох дітей, користується заслуженою повагою в колективі (а.с.60).

У довідці - характеристики виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради на ОСОБА_3 зазначено, що компроментуючими матеріалами відносно ОСОБА_3 виконавчий комітет не володіє (а.61т.1).

У копії характеристики на ОСОБА_13 , 21 грудня 2009 року вказано, що ОСОБА_13 з 18 січня 2022 року навчається у 6 класі Кислицької ЗОШ І-ІІ ступенів, зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний та мовчазний учень (а.с.62 т.1).

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарнорго) хворого ОСОБА_13 має вроджену ваду розвитку товстого кишечника (а.с.69 т.1).

Також позивач надала копію рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради № 9 від 06 квітня 2022 року про розгляд заяви ОСОБА_2 про визначення місця проживання його дітей, яким вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання дітей, а саме : малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , біля матері (а.с.70-71т.1).

Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав суду наступні докази :копію рішенння комісії з питань захисту прав дитини № 8 від 23.03.2022 року про розгляд заяви ОСОБА_2 про визначення місця проживання його дітей, яким вирішено на період відсутності матері рекомендувати місце проживання дитини біля батька та копію рішенння комісії з питань захисту прав дитини № 9 від 06.04.2022 року про розгляд заяви ОСОБА_2 про визначення місця проживання його дітей, яким вирішено за доцільним визначити місце проживання дітей ОСОБА_13 та ОСОБА_12 біля матері (а.с.103-105 т.1).

В копії акту про відвідування від 11 січня 2022 року, в якому зазначено, що під час відвідування ОСОБА_12 була сама вдома, мати поїхала до Польщі на роботу. Вирішено, що донька ОСОБА_12 буде проживати з бабусею та дідусем, а син ОСОБА_6 з батьком в с. Кислицьке (а.с.106 т.1).

Актом обстеження умов проживання в АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок знаходиться в доброму стані, умови проживання добрі. Для дитини ОСОБА_13 в сім`ї батька створені умови : є окреме спальне ліжко в дитячій кімнаті, стіл для підготовки уроків, компютер. Дитина перебуває на утриманні батька ОСОБА_2 та відвідує Кислицьку ЗОШ І-ІІ ступенів з січня 2022 року (а.с.108 т.1).

В характеристиці виданої Кислицьким старостинським округом Томашпільської селищної ради від 18 січня 2022 року вказано, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 , із співмешканкою ОСОБА_14 , характеризується позитивно (а.с.115 т.1).

В довідці виданої Кислицьким старостинським округом № 58 від 13.квітня 2022 року зазначено, що ОСОБА_13 , 2009 року народження з 02.01.2022 року проживає разом з батьком за однією адресю в АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин 4,5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 13 червня 2022 року, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_13 , 2009 року народження з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с.185-187).

Також, судом оглянуто лист від 04 липня 2022 року виданого службою у справах дітей Тульчинської районної військової адміністрації, у якому зазначено, що висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Вапнярськкої селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_13 від 13 червня 2022 року є таким, що підлягає скасуванню.

Однак, суд звертає увагу на те, що висновок органу опіки та піклування не породжує певних правових наслідків для суб`єкта відповідних правовідносин, оскільки сам може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Так, при вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини судом береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Судом встановлено, що обоє з батьків добре ставляться до дитини, мають належні умови проживання, однак суд надає перевагу думці тринадцятирічному ОСОБА_13 , який хоче проживати з батьком.

Отже, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини та її думку, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_13 , 15 грудня 2014 року разом з батьком, відтак первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 171 СК України, ст.ст. 2, 81, 141, 158,258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача служба у справах дітей Вапнярської селищної ради про визначення місця проживання дитини -задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 08 березня 2023 року.