Справа № 203/1349/23
Провадження № 2/0203/773/2023
УХВАЛА

06 квітня 2023 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

Встановив:

14 березня 2023 рокум поштою до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Колошкіна Павла Ігоровича надійшла позовна заява до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить суд:

- розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 19.04.2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 161.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 року, цивільну справу №203/1349/23, провадження №2/0203/773/2023, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду - 15.03.2023 року.

15.03.2023 року суд направив на адресу Національної сервісної служби України запит щодо надання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

03.04.2023 року на адресу суду з Національної сервісної служби України надійшла відповідь про те, що з 30.08.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб органів соціального захисту населення міста Запоріжжя: фактичне місце проживання/адреса листування: АДРЕСА_2 , контактний телефон: НОМЕР_2 .

Суд, вивчивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про необхідність передачі цивільної справи за територіальною підсудністю до іншого суду.

Так, частиною 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 2 статті 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV, місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до наданого оригіналу свідоцтва про шлюб від 01.03.2023 року, серії НОМЕР_3 , 19 травня 2012 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №161.

Відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 від 09.03.2016 року, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

На запит суду від 15.03.2023 року до Національної соціальної сервісної служби України, 03.04.2023 року надійшла відповідь, відповідно до якої станом на 31.03.2023 року в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб міститься інформація про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який з 30.08.2022 року перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб органів соціального захисту населення міста Запоріжжя та фактичне місце проживання/адреса листування: АДРЕСА_2 , контактний телефон НОМЕР_2 .

Відповідно до паспорта громадянина України, серії НОМЕР_5 , позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Тобто позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ОСОБА_3 не зареєстровані на території Центрального району міста Дніпра.

Водночас позивач значиться зареєстрованою в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, а відповідач як внутрішньо переміщена особа зареєстрував своє місце перебування у Вознесенівському (колишня назва - Орджонікідзевський) районі м. Запоріжжя. При цьому останнім відомим позивачу місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 . Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що саме ця адреса є останньою відомою адресою місця реєстрації відповідача, про що не зазначає і сама позивач, та наявність такої не підтверджена і на запит суду. Отже, єдиною підтвердженою адресою місця проживання/перебування відповідача, відомою суду, є адреса: АДРЕСА_2 .

Тому суд, вирішуючи питання щодо визначення територіальної підсудності спору про розірвання шлюбу, у розглядуваному випадку керується положеннями ч. 1 ст. 27 ЦПК України, з урахуванням вибору позивача.

Суд бере до уваги і те, що позивач у своїй позовній заяві на момент звернення до суду з-поміж інших норм ЦПК України, керується положеннями ст. 27 ЦПК України, якою визначене загальне правило підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Крім того, позивач на виконання вимог ч. 2 ст. 28 ЦПК України не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що вона утримує дитину сторін - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зокрема: довідку про те, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків, довідку про склад сім`ї чи зареєстрованих осіб за місцем проживання, акт, складений сусідами за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, та навіть не зазначила про це у позовній заяві.

Також позивач не підтвердила і того, що вона не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, або того, що сторони домовились про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них (будь-яка медична документація про стан здоров`я позивача, договір подружжя, шлюбний договір, договір щодо утримання дитини тощо).

Це, своєю чергою, позбавляє суд можливості визначитись із застосуванням у цьому випадку норм ЦПК України щодо визначення та обрання позивачем територіальної підсудності справи на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України.

Також відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Натомість Кіровському районному суду м. Дніпропетровська підсудні судові справи Іллічівського районного суду м. Маріуполя.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що застосуванню підлягає норма, закріплена у ч. 1 ст. 27 ЦПК України, та за загальними правилами територіальної підсудності цивільна справа підлягає розгляду за зареєстрованим місцем перебування відповідача у Вознесенівському (колишня назва - Орджонікідзевський) районі м. Запоріжжя.

Згідно з пунктом 1 частини 1, частини 3 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, що здійснюється на підставі ухвали суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що справа підлягає передачі за територіальною підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (69005, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок 107-Б; ) на підставі пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 28 частинами 1, 3 статті 31, 258-260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - передати за територіальною підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (69005, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок 107-Б; ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва