ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/531/22
провадження № 2/753/962/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шаповалової К.В.

за участю секретаря судового засідання Москаленко А.П.

представника позивача Білик І.О.

представника відповідачів Мельник А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В

11 січня 2022 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява КП "Київтеплоенерго" до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що вони здійснюють надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з адресою АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири № 66 даного будинку. Внаслідок несплати коштів за вищевказані послуги у відповідача утворилася заборгованість, яка складає 121 238,37 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2022 року цивільну справу № 753/531/22 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 12 січня 2022 року.

27 січня 2022 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. У період з 24 січня по 3 лютого 2022 року суддя Шаповалова К.В. була відсутня на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 07 квітня 2022 року на 14:30 год. Окрім того даною ухвалою було витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

Судове засідання призначене на 07 квітня 2022 року не відбулось оскільки, відповідно до розпорядження голови Дарницького районного суду м. Києва від 24 лютого 2022 року № 2-вс у зв`язку з введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з метою збереження життя та здоров`я працівників суду та відвідувачів оголошено здійснення розгляду лише кримінальних проваджень, у яких особи тримаються під вартою та у разі наявності клопотань, що потребують невідкладного розгляду, а також припинено пропуск до приміщення суду усіх відвідувачів, окрім учасників судового процесу за заявами та клопотаннями, що потребують невідкладного розгляду. Згодом судове засідання було призначено на 06 червня 2022 року на 15:30 год.

10 травня 2022 року до суду від КП КМР "Київське міське бюро технічної інвентаризації" надійшли відомості, в яких зазначено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстрована.

Судове засідання призначене на 06 червня 2022 року було відкладено на 01 серпня 2022 року за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 1 серпня 2022 року витребувано інформацію про місце реєстрації відповідача ОСОБА_8 від ДМС України та відкладено розгляд справи на 29 вересня 2022 року.

29 вересня 2022 року судове засідання відкладено на 09 листопада 2022 року та потім на 16 грудня 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача.

Ухвалою суду від 16 грудня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації відомостей, що підтверджують право користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .

29 грудня 2022 року до суду надійшов витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва щодо зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

26 січня 2023 року від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації надійшла інформація щодо того, що відомості, які підтверджують право власності/користування на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року було замінено неналежного відповідача ОСОБА_8 на належних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та вилучено ОСОБА_8 з числа відповідачів. Судове засідання у справі було відкладено на 04 квітня 2023 року на 11:00 год.

09 березня 2023 року до суду від представника позивача надійшла оновлена редакція позовної заяви, відповідно до якої представник позивача просить стягнути солідарно з відповідачів наявну заборгованість.

04 квітня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_7 - адвоката Мельник А. Р. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, до якого долучена копія заяви, у якій представник відповідача просить позивача здійснити перерахунок обсягу та вартості наданих послуг та долучає копію акту непроживання осіб (відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ) за місцем реєстрації та копію акту про фактичне місце проживання осіб.

Судове засідання призначене на 04 квітня 2023 року було відкладено на 15 травня 2023 року на 10:00 год.

11 квітня 2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява, у якій позивач зазначає розмір заборгованості з урахуванням коригування сум заборгованості.

24 квітня 2023 року до суду від представника відповідачів ОСОБА_4 , та ОСОБА_7 - адвоката Мельник А.Р. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з її довірителів, а також заява про застосування позовної давності.

01 травня 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У судове засідання 15 травня 2023 року з`явилися представник позивача та представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила стягувати заборгованість з відповідачів солідарно. Представник відповідачів - адвокат Мельник А.Р. заперечувала щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , оскільки вони на даний час не зареєстровані та фактично не проживають у помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , на підтвердження чого представник надала копії відповідних актів.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, повістки про виклик до суду направлялися їм за зареєстрованим місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), однак повернулася до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, заслухавши думку представника позивача та думку представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Тобто, з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП ««Київтеплоенерго».

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , якій позивачем надаються послуги з постачання гарячої води та центрального опалення, в свою чергу відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були зареєстровані у зазначеному помешканні до 16 лютого 2022 року, а отже всі відповідачі були споживачами вказаних послуг.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) до Додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло права грошової вимоги до боржників, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отриманні кредитором за період 1 серпня 2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів, (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV).

Вищевказаний Закон містить визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За приписами статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 21 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085).

Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З 1 травня 2019 року набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року (далі - Закон № 2189-VIII).

За приписом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (зі змінами внесеними згідно з Постановою КМУ № 291 від 3 квітня 2019 року).

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідачі, будучи споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не виконували покладений на них договором і законом обов`язок по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого у них виникла заборгованість, яка на день ухвалення рішення у справі складає 55 811,97 грн (з урахуванням відповіді на відзив представника позивача).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов договору новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або договору № 2 до договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене цим договором. Крім того новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних та інфляційних нарахувань.

Відповідно до договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» позивач прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення 15867,57 грн. та спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18035,79 грн.

Таким чином позивач прийняв право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті послуги у загальному розмірі 33 903,36 грн та прийняв право вимоги відповідачів будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі неналежним чином сплачували за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим станом на серпень 2021 року утворилась заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 15867,57 грн., за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18035,79 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 15 703,84 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 71 631,17 грн.

При цьому, як вбачається з відповіді на відзив представника позивача, після звернення із позовом до суду, відповідачі звернулись до позивача із заявою про перерахунок заборгованості, зокрема відповідачами було здійснено повірку індивідуального лічильника гарячого водопостачання та позивачем, виходячи із показників лічильника, здійснено перерахунок саме за постачання гарячої води. Отже, за повідомленням представника позивача, враховуючий здійснений перерахунок, станом на 01 травня 2023 року у відповідачів наявна заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 15867,57 грн., за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 18035,79 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення в розмірі 14934, 08 грн., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 6974,53 грн.

Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялися, не відключалися.

Суд відхиляє доводи представника відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про те, що дані особи є неналежними відповідачами у справі, оскільки фактично не проживали у квартирі, по якій виникла заборгованість за надані позивачем послуги, доказом чого є наданий представником акт про не проживання осіб за місцем реєстрації та акт про фактичне місце проживання осіб, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_4 була зареєстрована у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з 30 липня 1991 року до 16 лютого 2022 року. В свою чергу ОСОБА_7 був зареєстрований у зазначеному помешканні з січня 2017 року по 16 лютого 2022 року. Позивач просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води станом на серпень 2021 року, тобто за той період, коли зазначені відповідачі ще були зареєстровані в помешканні, та фактично були споживачам наданих послуг.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК УКраїни кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтями 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Представником відповідача суду не було надано належних, достатніх та допустимих доказів фактичного непроживання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у квартирі, по якій виникла заборгованість, що є предметом спору, а надані представником відповідачів акти про не проживання осіб за місцем реєстрації та про фактичне місце проживання осіб, не відповідають критеріям доказів, вказаних вище (вони складені та підписані невідомими суду особами). Окрім того, представником відповідачів у судовому засіданні при наявності фактичної можливості та враховуючи те, що представником відповідачів є адвокат, тобто особа з вищою юридичною освітою, не заявлялося клопотання про допит як свідків осіб, які підписали зазначені акти.

З приводу заяви представника відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 - адвоката Мельник А.Р. про застосування позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

Відповідно до частини першої статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

За таких підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що обчислення позовної давності повинно розпочинатися з моменту укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11 жовтня 2018 року.

Однак, суд бере до уваги доводи представника позивача, щодо згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року.

Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та діє станом на час розгляду цієї справи.

Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Таким чином, з 2 квітня 2020 року визначена статтею 257 ЦК України позовна давність продовжена, а вимоги позивача підлягають задоволенню у період з квітня 2017 року.

Отже, суд застосовує позовну давність до заборгованості відповідачів, яка виникла за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, до квітня 2017 року.

Так за підрахунком суду з урахуванням застосованої судом позовної давності до вимог позивача до квітня 2017 року, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість до 1 травня 2018 року за централізоване опалення в розмірі 5477,90 грн; заборгованість до 1 травня 2018 року за гаряче водопостачання в розмірі 6052,77 грн; з 1 травня 2018 року за централізоване опалення - 14 934, 08 грн; за гаряче водопостачання - 6 974, 53 грн., що загалом становить 33439,28 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а отже, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені в загальному розмірі у сумі 33439,28 грн, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1360,05 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В

позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуг:

до 1 травня 2018 року за централізоване опалення в розмірі 5477,90 грн.;

до 1 травня 2018 року за централізоване постачання гарячої води в розмірі 6052,77 грн.

з 1 травня 2018 року по 1 серпня 2021 року за централізоване опалення в розмірі 14 934,08 грн;

з 1 травня 2018 року по 1 серпня 2021 року за централізоване постачання гарячої води в розмірі 6 974, 53 грн, а всього - 33439,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в рівних частинах судовий збір в розмірі 1360,05 грн, тобто по 272,01 грн з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради "Київтеплоенерго", , місцезнаходження: м.Київ, площа І.Франка, 5.

Відповідач 1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач 3: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 4: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 5: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складено 25 травня 2023 року.

Суддя К.В. Шаповалова