Постанова

Іменем України

14 березня 2023 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/643/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Кравець В. А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва

від 07 вересня 2022 року

в складі судді Мазура Ю. Ю.

у цивільній справі №752/1074/20 Голосіївського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про виділ у натурі частин житлового будинку та земельної ділянки

У С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просив:

виділити ОСОБА_1 в натурі належні йому 23/100 часток в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на цей житловий будинок;

виділити ОСОБА_1 в натурі належні йому 23/100 частини земельноi дiлянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку, у зв`язку з її виділенням в натурі.

Уточнивши позовні вимоги в частині виділу земельної ділянки в натурі, просив встановити межі його земельної ділянки та прокласти по лініям, які визначені у висновку експерта, згідно варіанту №1 поділу земельної ділянки, графічна частина якого вказана у додатку №1 до висновку від 19.03.2021, (том 1, а.с. 177-178).

Зазначив, що він не погоджується зі зміною встановлених (існуючих) меж земельної ділянки та зменшенням площі земельної ділянки (відхилення від ідеальних часток у власності).

Позов ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що у відповідності до умов Договору купівлі-продажу від 04.04.2018 ОСОБА_4 продала, а він набув у власність 23/100 частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га. Відповідач ОСОБА_2 є власником 28/100 часток у праві власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, а відповідач ОСОБА_3 є власником 49/100 часток у праві власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Даний житловий будинок складається з квартири АДРЕСА_2 , квартири АДРЕСА_3 , квартири АДРЕСА_4 , які мають три окремі входи, спору між ними з приводу користування будинком та надвірними спорудами немає.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачі не надають йому згоду на виділ частки у спільній часткові власності на земельну ділянку з метою припинення спільної часткової власності та реєстрації права власності за кожним на свою частку, як окремий об`єкт нерухомого майна, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 купив земельну ділянку з встановленими межами - парканами, які виступають, як межові знаки і були враховані на момент проведення геодезичних робіт під час приватизації земельної ділянки співвласниками: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в 2011 році. Про це свідчить технічна документація «Внесення змін до технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування земельної ділянки 79:491:072», де відображені межі ділянок. Співвласниками була підписана згода про узгодження меж земельних ділянок. З межами купленої земельної ділянки (0,07 га) та приватизованої частини - 0, 023 га (23/100) ОСОБА_1 був ознайомлений продавцем ОСОБА_4 . З 2018 року ОСОБА_1 не проживав в будинку, здавав в оренду та розпочав будівництво на земельній ділянці, яка знаходиться в комунальній власності. Зі слів ОСОБА_1 це будівництво СТО, магазина, кафе - об`єктів нежитлового призначення, що є подвійним порушенням в землекористуванні даної земельної ділянки. Під час будівництва було зрізано верхній шар землі на схилі, що привело до оголення електрокабелю, посилення зсувних процесів та збільшення тріщин у будинку. Вони вимушені були робити бетонну подушку для запобігання руйнування будинку. ОСОБА_1 поставив паркан навколо будівництва і при проведенні будівельно-технічної експертизи ввів в оману експертів щодо справжніх меж між співвласниками. Про проведення будівельно-технічної експертизи її не було проінформовано належним чином, тому експертиза робилась у її відсутність та експерти не могли попасти на ділянку, щоб зробити точні виміри земельної ділянки, яка є у фактичному користуванні, відповідає межовим знакам і узгоджена з сусідами (том 1, а.с. 143-144).

Заперечувала щодо виділу ОСОБА_1 в натурі земельної ділянки за заявленою ним позовною вимогою, а саме за варіантом №1. Вказала, що варіант №1, зазначений в експертизі, який задовольняє ОСОБА_1 , кардинально далекий від встановлених раніше меж між всіма співвласниками та фактичного використання на сьогоднішній день. Задовольняє ОСОБА_1 , так як надає можливість скористатися вже приватизованою землею, максимально наближеною до кільцевої дороги, та продовжити будівництво. Запропонований варіант поділу (згідно експертизи варіант №3) відповідає межам, встановленим під час приватизації в 2011 році, які не змінювалися до сьогодні та фактичному використанню земельної ділянки ОСОБА_3 . Ділянка ОСОБА_1 зменшена від фактичного використання на 14 кв. м. за рахунок віднесення частини площі ОСОБА_2 та за рахунок вимірів здійснених від встановленого ОСОБА_1 нового паркану, а не існуючих меж під час купівлі земельної ділянки ОСОБА_1 у ОСОБА_4 (про це свідчать виміри на стор. 35 експертизи) та надані фотографії 1, 2. Спотворення площ існують також в результаті накладання різних систем координат при здійсненні приватизації (СК-63) та експертизи (УСК- 2000). (Про це зазначено в матеріалах експертизи (стор. 11). Враховуючи відсутність точних вимірів на ділянці ОСОБА_3 (у експертів не було можливості попасти на ділянку), про це свідчать виміри експертів, які не відповідають попередній технічній документації (надана в суд раніше) та вимірам в натурі, площа ділянки скоріш за все була розрахована шляхом віднімання від загальної приватизованої площі ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Тому виявляється більше на 11 кв.м. Просила суд взяти до уваги, що крім будівництва подвійного паркану, ОСОБА_1 вирівнював ділянку, що також привело до спотворення довжин. Будівництво бетонної подушки (підтримує і частину фундамента співвласників) також внесло корективи у довжини. Вважала також неприйнятними варіант 2 та варіант 4, які подібні з незначними змінами на рахунок сервітуту. Ці варіанти також не відповідають сучасним межам та фактичному використанню між співвласниками. З боку ОСОБА_1 ділянка зменшується на користь ОСОБА_2 . Частина ОСОБА_3 віддається ОСОБА_1 , а площа від ОСОБА_2 виділяється ОСОБА_3 . Просила суд врахувати 3 варіант, як найбільш близький до меж, встановлених раніше, та фактичного використання на сьогоднішній день; надану технічну документацію для визначення меж між частками земельних ділянок співвласників; не брати до уваги компенсації за невідповідність площ ділянок ідеальним частинам, що належать співвласникам (том 1, а. с. 158-163).

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_2 та/або його представників. Просив суд прийняти рішення про виділ в натурі частини житлового будинку та земельної ділянки за одним із варіантів запропонованих експертом (том 1, а. с. 173-174).

РішеннямГолосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року позов задоволено.

Виділено ОСОБА_1 в натурі належні йому 23/100 часток в праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, яким є приміщення квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 56,8 кв.м. та житловою площею 24,9 кв.м., до складу якої входить: веранда, номер на експлікації 1-1, площею 3,4 кв.м.; санвузол, номер на експлікації 1-2, площею 3,0 кв.м.; підсобне примiщення, номер на експлікації 1-3, площею 6,7 кв.м; житлова кімната, номер на експлікації 1-4, площею 9,7 кв.м.; житлова кімната (камерально), номер на експлікації 1-5, площею 15,2 кв.м.; коридор, номер на експлікації 1-6, площею 4,4 кв.м.; кухню, номер на експлікації 1-7, площею 14,4 кв.м., надвiрнi споруди: гараж, літера «Д», площею 25,3 кв.м.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв'язку з виділенням в натурі його частки.

Виділено ОСОБА_1 в натурі належні йому 21,6/100 частки земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - земельну ділянку площею 0,0216 га, яка зображена лініями червоного кольору і заштрихована крапками червоного кольору на Додатку №4 розподілу земельної ділянки до Висновку експертів від 19.03.2021 №23004/20-41/10496/10497/21-41 за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи КНДІСЕ, та обмежена лініями розподілу, що проходять: від точки 1 довжиною 2,00 м. до точки 2; від точки 2 довжиною 0,77 м. до точки 3; від точки 3 довжиною 4,10 м. до точки 4; від точки 4 довжиною 1,06 м. до точки 5; від точки 5 довжиною 1,33 м. до точки 6; від точки 6 довжиною 2,91 м. до точки 7; від точки 7 довжиною 1,00 м. до точки 8; від точки 8 довжиною 5,21 м. до точки 9; від точки 9 довжиною 1,93 м. до точки 10; від точки 10 довжиною 4,92 м. до точки 11; від точки 11 довжиною 18,93 м. до точки 12; від точки 12 довжиною 9,93 м. до точки 13; від точки 13 довжиною 2,52 м. до точки 14; від точки 14 довжиною 4,64 м. до точки 15; від точки 15 довжиною 4,54 м. до точки 1.

Координати (в місцевій системі м. Києва) поворотних точок земельної ділянки площею 0,0216 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проміри між ними, що виділяється ОСОБА_1 , наведені на Рисунку №15 Варіанту №4 розподілу земельної ділянки Висновку експертів від 19.03.2021 №23004/20-41/10496/10497/21-41 за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи КНДІСЕ (аркуш Висновку №38 з 73).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв'язку з виділенням в натурі його частки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 24 808 грн 00 коп.

Судом першої інстанції також вирішено питання про судові витрати та стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір та витрати на проведення експертизи.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог про виділ земельної ділянки, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виділу частини земельної ділянки, відповідно до варіанту поділу №4, запропонованого у висновку експерта від 19.03.2021, оскільки до такого висновку суд дійшов без врахування уточнень до позовної заяви, які були подані до суду 24.11.2021.

Зазначив, що в уточненнях до позовної заяви він просив позовні вимоги щодо встановлення меж земельної ділянки установити згідно варіанту №1 без відхилення від ідеальних часток, тоді як суд дійшов висновку про задоволення позову, виділивши частину земельної ділянки зі зміною ідеальних часток, відповідно до варіанту №4, про який не заявляла жодна із сторін.

На думку скаржника, суд, визначивши варіант №4 щодо встановлення меж земельної ділянки, в порушення положень ст. 317, 321 ЦК України фактично позбавив його права власності на 0,0014 га земельної ділянки.

Зауважив, що суд проголосив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, тоді як фактично задовольнив позов частково, зазначивши варіант поділу земельної ділянки, який не просив позивач.

Суд не звернув уваги, на відзив відповідача ОСОБА_3 , в якому остання просила суд врахувати під час поділу земельної ділянки лінії, які визначені експертами згідно варіанту поділу, та те, що вона не погоджується на сплату грошової компенсації.

Суд не врахував, що самостійно обраний судом варіант поділу земельної ділянки не влаштовує жодну із сторін.

Наголосив на тому, що він погоджується на поділ земельної ділянки згідно варіанту №1, оскільки тільки цей варіант із запропонованих експертом без відхилення від ідеальних часток, включаючи сервітут, а також варіант №1 визначає порядок користування земельною ділянкою, який існував на момент її придбання у квітні 2018 року та існує зараз, з можливістю виходу на АДРЕСА_5 , що в тому числі й було умовою купівлі майна.

За наведених обставин просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2022 в частині виділення ОСОБА_1 в натурі належні йому 21,6/100 частки земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - земельну ділянку, площею 0,0216 га, яка зображена лініями червоного кольору і заштрихована крапками червоного кольору на Додатку №4 розподілу земельної ділянки відповідно до Висновку експертів від 19.03.2021 №23004/20-41/10496/10497/21-41 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, згідно позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідачка ОСОБА_3 подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначила, що вона повністю погоджується з рішенням суду в оскаржуваній частині, в тому числі із стягненням з неї компенсації за збільшення розміру частини земельної ділянки. Однак, позивач в апеляційній скарзі зазначив навпаки, що не відповідає дійсності.

Вказувала, що відповідачка ОСОБА_2 не висловлювала свою думку щодо того чи іншого варіанту поділу земельної ділянки, а тому є не зрозумілим, що позивач вказує на те, що остання заперечує проти рішення суду, яке оскаржується. Позивач безпідставно вказує в апеляційній скарзі на те, що між попереднім власником ОСОБА_4 та відповідачами було укладено угоду щодо меж земельної ділянки з визначенням їх в натурі, оскільки не надає такої угоди суду та більш того такої угоди не існувало, а було підписано лише акт узгодження меж при здійсненні приватизації земельної ділянки.

Також в обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначила, що у додатках №2-4 висновку судової будівельно-технічної експертизи, що відповідають варіантам №2-4 поділу земельної ділянки, на межі між фактичним користуванням ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позначено існуючий паркан. У додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи, що відповідає варіанту №1 поділу земельної ділянки, запропоновано перенести даний існуючий паркан в глибину земельної ділянки ОСОБА_3 , а тому твердження позивача, що варіант №1 відповідає фактичним межам та встановленому порядку користування земельною ділянкою не відповідає дійсності.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду не надходив відзив на апеляційну скаргу.

Позивач та його представник ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач суду пояснив, що він не погоджується з рішенням суду про задоволення позовних вимог шляхом виділення йому в натурі частини земельної ділянки за варіантом поділу №4, оскільки єдиний варіант поділу земельної ділянки без відхилення від ідеальних часток це варіант поділу №1 і саме на цей варіант поділу він погоджується. Також пояснив, що він не надає своєї згоди на отримання компенсації від ОСОБА_3 , а тому якщо він не отримує компенсації не може бути й припинено його право на частину земельної ділянки у праві спільної часткової власності за варіантом поділу №4, який визначено судом першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідачка ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Представник позивача повідомив, що остання обізнана про розгляд апеляційної скарги та надала йому для передачі суду заяву про розгляд справи за її відсутності, але у нього відсутні повноваження на вчинення дій в її інтересах.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 .

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Оскільки рішення суду оскаржується позивачем лише в частині позовних вимог про виділ земельної ділянки, то у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не переглядає рішення в частині позовних вимог про виділ в натурі частини житлового будинку .

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності до Договору купівлі-продажу від 04.04.2018, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 набув у власність 23/100 частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер: :79:491:0072.

Вищевказаний житловий будинок є об`єктом права спільної часткової власності позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.01.2020 №196276247, ОСОБА_2 є власником 28/100 часток у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_3 є власником 41/100 часток у праві власності на цей житловий будинок.

У відповідності до Договору купівлі-продажу від 04.04.2018, ОСОБА_4 продала, а позивач ОСОБА_1 набув у власність 23/100 частки у праві власності на земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.01.2020 №196276247, відповідач ОСОБА_2 є власником 28/100 часток у праві власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_3 є власником 41/100 часток у праві власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Висновку експертів від 19.03.2021 №23004/20-41/10496/10497/21-41 за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночно-земельної експертизи у справі, експертами КНДІСЕ запропоновано чотири можливі варіанти розподілу земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками, ринкова вартість якої становить 1 771 979,00 грн., а ринкова вартість 1 кв.м. земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер :79:491:0072, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15.03.2021 становить 1 772,00 грн.

Судом встановлено, що запропоновані експертами варіанти №1 та №2 розподілу земельної ділянки передбачають накладення сервітуту, площею 0,0014 га, щодо земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_2 , задля забезпечення під`їзду до житлового будинку співвласнику ОСОБА_3 . Проте, запропоновані експертами варіанти №3 та №4 розподілу земельної ділянки можливі без накладення вказаного сервітуту.

Також, за варіантом №3 експертами запропоновано виділити співвласникам частки земельної ділянки з відступом від ідеальних часток та відповідною грошовою компенсацією, а саме: ОСОБА_1 виділити 0,0216 га (зменшено на 0,0014 га), ОСОБА_2 виділити 0,0284 га (збільшено на 0,0004 га), ОСОБА_3 виділити 0,0501 га (збільшено на 0,0011 га).

За варіантом №4 експертами запропоновано виділити співвласникам частки земельної ділянки з відступом від ідеальних часток та відповідною грошовою компенсацією, а саме: ОСОБА_1 виділити 0,0216 га (зменшено на 0,0014 га), ОСОБА_2 виділити 0,0280 га (ідеальна частка), ОСОБА_3 виділити 0,0504 га (збільшено на 0,0014 га).

Позивачем заявлено позовну вимогу про виділ у натурі належної йому частки земельної, що є у спільній частковій власності за запропонованим експертом варіантом №1.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції, посилаючись на необхідність врахування майнових прав та інтересів всіх сторін з наданням можливості нормального користування житловим будинком і надвірними будівлями, дійшов висновку про поділ в натурі земельної ділянки за варіантом №4, визначеним у Висновку експертів від 19.03.2021.

Також суд, посилаючись на те, що при 4 (четвертому) варіанті розподілу земельної ділянки, запропонованому експертами у Висновку від 19.03.2021 ОСОБА_3 , частка якої в натурі після поділу стала більша за ідеальну, зобов`язана виплатити ОСОБА_1 , частка якого в натурі після поділу стала менша за ідеальну, грошову компенсацію в розмірі 24 808,00 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що у суду були відсутні підстави для виділу земельної ділянки за варіантом №4, визначеним у Висновку експертів від 19.03.2021, з огляду на наступне.

За приписами статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

З матеріалів справи вбачається, що після надходження Висновку експертів від 19.03.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що він не погоджується зі зміною встановлених (існуючих) меж земельної ділянки та зменшенням площі своєї земельної ділянки (відхилення від ідеальних часток у власності) на 14 кв.м., у зв`язку з чим і уточнює позовні вимоги в частині встановлення меж його земельної ділянки, яку необхідно прокласти по лініям, що визначені експертами у Висновку від 19.03.2021, згідно варіанту поділу №1, графічна частина якого вказана у додатку №1.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 також посилався на те, що ним заявлено позовні вимоги про єдиний варіант виділу земельної ділянки, на який він погоджується, це варіант №1, а згідно варіанту поділу земельної ділянки №4 він позбавляється права власності на 0,0014 га належної йому на праві власності земельної ділянки. Зауважив, що він не надавав згоди на виділ земельної ділянки в натурі згідно варіанту №4, а суд самостійно обрав даний варіант.

Крім того, як вже вказувалося вище, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він не надає згоди на отримання компенсації від ОСОБА_3 за зменшення частини його земельної ділянки.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Аналіз позовних вимог в частині виділу в натурі земельної ділянки, з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог в цій частині, свідчить про те, що останній просив виділити в натурі частину земельної ділянки за варіантом №1, який визначено у Висновку експертів від 19.03.2021. На думку ОСОБА_1 саме такий варіант виділу буде відповідати його ідеальній частці у праві власності на його земельну ділянку.

Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог про виділ в натурі частини земельної ділянки, суд першої інстанції вищевказаного не врахував та як наслідок дійшов помилкового висновку про виділ в натурі частини земельної ділянки за варіантом №4, який позивачем не заявлявся.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для виділу в натурі частини земельної ділянки в натурі і за варіантом поділу №1, як просить позивач, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спір стосується земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності сторін у справі.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про виділ в натурі частини будинку та земельної ділянки. В мотивувальній частині позовної заяви позивач зазначив, що предметом позову є поділ в натурі житлового будинку та виділ в натурі земельної ділянки.

Тобто позовна заява містить поняття «поділ» та «виділ».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

У справі, що переглядається, особа пред`явила позовні вимоги про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на земельну ділянку, тому правовідносини, які виникли між сторонами щодо земельної ділянки, підлягають розгляду за правилами статті 364 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 02 січня 1991 року, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_9 від 20 листопада 1990, було видано Наказ №5 по радгоспу «Хотівський» про виділ земельної ділянки в розмірі 0,10 га під купівлю-продаж частини житлового будинку гр. ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 із присадибного фонду радгоспу (том 1, а. с. 161).

На підставі рішення Київської міської ради від 17.09.2009 №277/2346 Про приватизацію земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд у Голосіївському районі м. Києва, з урахуванням документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, а саме Наказу радгоспу «Хотівський» від 25.12.90 №848, 848а та від 02.01.91 №5, земельну ділянку в розмірі 0,10 га по АДРЕСА_1 передано у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (том 1, а. с. 15-16).

З матеріалів справи вбачається, що на час передачі земельної ділянки у власність, між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було погоджено межі користування земельною ділянкою.

Так, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №018933, ОСОБА_2 на підставі рішення Київської міської ради від 17.09.2009 №277/2346 та від 28.10.2010 №206/5018 є власником земельної ділянки, площею 28/100 від 0,1000 га, у межах згідно з планом. В даному Акті зазначено, що земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1 ; цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (том 1, а. с. 17).

Також, в даному Акті, окрім ОСОБА_2 , зазначено список співвласників земельної ділянки, а саме: ОСОБА_3 , якій належить 49/100 частин земельної ділянки та ОСОБА_4 , якій до укладення з ОСОБА_1 04.04.2018 договору купівлі-продажу, належало 23/100 частин земельної ділянки.

На зворотній сторінці Державного Акту Серія ЯЖ №018933 відображено План меж земельної ділянки (кадастровий номер: 8 000 000 000:79:491:0072). В цьому Плані зазначено опис меж земельної ділянки. Зокрема, точки: А - ОСОБА_3 , Б - міські землі, не надані у власність чи користування, В - землі загального користування ( АДРЕСА_5 ), Г - ОСОБА_4 , Д - землі загального користування (проїзд), Е - ОСОБА_10 , Є - ОСОБА_2 (том 1, а. с. 17 на звороті).

В 2011 році відбулися зміни до технічного звіту про встановлення зовнішніх меж землекористування земельної ділянки 79:491:072. До Витягу про внесення змін долучено План земельної ділянки з Описом меж (т. 1, а.с. 145-146).

Отже у фактичному користуванні ОСОБА_2 , до укладання з ОСОБА_1 договору купівлі-продажу частини земельної ділянки знаходилась земельна ділянка від поворотної точки, яка має різне зазначення на Планах, а саме як поворотна точка «Г», (відповідно до опису меж Державного акту Серія ЯЖ №018933), та поворотна точка «Б» (відповідно до опису меж в Плані земельної ділянки виданої ОСОБА_3 ).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактично спір існує між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з приводу частини земельної ділянки,довжиною 4,06 м, яка має вихід на АДРЕСА_5 , знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_3 , та зображена на Плані Державного Акту Серія ЯЖ №018933 між поворотними токами «В» та «Г».

Разом з тим, аналіз письмових доказів, наявних у справі свідчить про те, що у фактичному користуванні попереднього співвласника земельної ділянки, яка перейшла у власність ОСОБА_1 розпочинається від поворотної точки, яка не має виходу на АДРЕСА_5 .

Уточнивши позовні вимоги позивач просив встановити межі його земельної ділянки по лініям, які визначені експертами КНДІСЕ згідно варіанту №1 поділу земельної ділянки, графічна частина якого вказана в додатку №1 до висновку (том 1, а. с. 178).

Однак Додаток №1 до висновку не містить обрису меж, а лише містить графічне зображення земельної ділянки та умовні позначення контурів земельних ділянок. Крім того, висновок щодо варіанту №1, який викладений на 73 сторінці дослідження (том 1, а. с. 111), не містить конкретного варіанту виділу, в ньому зазначено лише частки співвласників у спільній частковій власності, та такий висновок відсилає до Додатку №1, яке містить графічне зображення, та до дослідницької частини висновку.

З матеріалів справи вбачається, що за наслідками проведення експертизи експертами викладено висновок, який розміщено на 73 сторінці експертного дослідження, згідно якого запропонований варіант №1 розподілу земельної ділянки викладено наступним змістом: «варіант розподілу земельної ділянки, площею 0,1000 га, за кадастровий номер :79:491:0072, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до розміру часток: ОСОБА_1 - 23/100, ОСОБА_2 - 28/100, ОСОБА_3 - 49/100, наведений в Додатку №1 до висновку та детально описаний в Дослідницькій частині висновку» (т. 1, а.с. 111).

В Додатку №1, на який посилаються експерти міститься графічне зображення земельної ділянки (том 1, а. с. 112).

Згідно Дослідницької частини висновку:

«За даним варіантом пропонується виділити співвласникам земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток власності у домоволодінні (тобто в ідеальних частках): ОСОБА_1 - 0,0230 га, ОСОБА_2 - 0,0280 га, ОСОБА_3 - 0,0490 га.

Межі земельної ділянки, загальною площею 0,0230 га, яку пропонується виділити ОСОБА_1 в Додатку №1 до висновку зображені лініями червоного кольору і заштриховані крапками червоного кольору.

Лінія розподілу зображена лінією рожевого кольору з номерами поворотних точок та промірами між ними (в метрах).

Відстані від будівель та споруд зображені стрілками та цифрами (в метрах) чорного кольору.

Фактичне користування житловими будинками, будівлями та спорудами позначено лініями коричневого кольору та позначено «КВ1», «Д».

На Рис. 1 наведено координати поворотних точок земельної ділянки та проміри між ними.

Також, в даному варіанті розподілу врахувані норми п. 6.1.41 ДБН Б.2.2- 12:2019, а саме «При розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В. 1.1-25» буде реалізоване у вигляді накладення сервітуту площею 0,0014 га (14 м2) щодо земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_1 .

В Додатку №1 до висновку даний сервітут зображено як заштрихований похилими лініями контур синього кольору.

На Рис. 2 наведено координати поворотних точок меж сервітуту та проміри між ними.

Межі земельної ділянки, загальною площею 0,0280 га, яку пропонується виділити ОСОБА_2 в Додатку №1 до висновку зображені лініями синього кольору і заштриховані крапками синього кольору.

Лінія розподілу зображена лінією рожевого кольору з номерами поворотних точок та промірами між ними (в метрах).

Відстані від будівель та споруд зображені стрілками та цифрами (в метрах) чорного кольору.

Фактичне користування житловими будинками, будівлями та спорудами позначено лініями синього кольору та позначено «Г», «К», «З», «КВ2».

На Рис . З наведено координати поворотних точок земельної ділянки та проміри між ними.

Також, в даному варіанті розподілу під`їзд власників ( ОСОБА_3 ) до КВЗ буде реалізований у вигляді накладення сервітуту площею 0,0014 га (14 м2) щодо земельної ділянки, яку пропонується виділити ОСОБА_2 .

В Додатку №1 до висновку даний сервітут зображено як заштрихований похилими лініями контур зеленого кольору.

На Рис. 4 наведено координати поворотних точок меж сервітуту та проміри між ними.

Межі земельної ділянки, загальною площею 0,0490 га, яку пропонується виділити ОСОБА_3 в Додатку №1 до висновку зображені лініями зеленого кольору і заштриховані крапками зеленого кольору.

Лінія розподілу зображена лінією рожевого кольору з номерами поворотних точок та промірами між ними (в метрах).

Відстані від будівель та споруд зображені стрілками та цифрами (в метрах) чорного кольору.

Фактичне користування житловим будинком, будівлями та спорудами позначено лініями синього кольору та позначено «Б», «В», «КВЗ».

На Рис. 5 наведено координати поворотних точок земельної ділянки та проміри між ними» (том 1, а. с. 87-89).

З аналізу дослідницької частини висновку слідує, що обраний позивачем варіант №1 виділу земельної ділянки в натурі не відповідає межам земельної ділянки, які було погоджено між попереднім власником земельної ділянку, яку набув ОСОБА_1 у власність, та іншими співвласниками.

Більше того, виділ позивачу земельної ділянки в натурі за варіантом поділу №1 порушує право власності відповідача ОСОБА_3 , оскільки в такому разі необхідно перенести існуючий паркан в глибину земельної ділянки ОСОБА_3 (том 1, а. с. 112).

Купуючи частку земельної ділянки ОСОБА_1 був обізнаний, що земельна ділянка, яка знаходилася у переднього власника не мала виходу на АДРЕСА_5 , що підтверджується долученим ним до позовної заяви Державним актом з Планом та обрисом меж земельної ділянки.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що задоволення позовних вимог в частині виділу земельної ділянки в натурі у спосіб, який просить позивач, буде суттєво порушувати інтерес ОСОБА_3 щодо встановленого за погодженням між всіма співвласниками під час приватизації порядку користування земельною ділянкою.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо підстав для скасування судового рішення, але відмовив у задоволенні позовних вимог, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2022 року в частині позовних вимог про виділ земельної ділянки - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 22 березня 2023 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

В. А. Кравець