Справа № 276/2052/22
Провадження по справі №2/276/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Бобра Д.О.,

секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

за участю:

представника відповідача Максимова В.В. (у режимі відеоконференції),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ВВ Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення речових прав

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 25.07.2008 між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «ВВ Агро» було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га строком на 10 років. В подальшому 07.12.2017 до вказаного договору оренди було укладено додаткову угоду, якою строк продовжено строк дії договору. Згідно свідоцтва про право власності на спадщину від 12.09.2022 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач став власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га. Як зазначає позивач відповідно до умов договору, орендна плата становить 5% від нормативної грошової оцінки і на дату укладення договору складає 262,38 грн., вноситься орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі у строк до 31 грудня поточного року. Проте, протягом 2018-2022 років відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором оренди та не сплачує орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою, що свідчить про невиконання орендарем своїх обов`язків за договором та про наявність підстав для його розірвання.

Позивач просить суд розірвати Договір оренди землі від 25.07.2008, укладений між ОСОБА_2 та Приватним підприємством «ВВ Агро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га та припинити речове право (право оренди земельної ділянки) Приватного підприємства «ВВ Агро» на вказану земельну ділянку, а також стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем в особі директора ПП «ВВ Агро» Горецького І.М. 06.02.2023 подано до суду відзив, в якому він проти задоволення позову заперечив, зазначивши що орендодавцю ОСОБА_2 відповідачем сплачувалась орендна плата згідно умов договору , будь-яких зауважень чи заперечень від орендодавця ОСОБА_2 до орендаря не надходило. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га з 20.09.2022 є ОСОБА_1 . Відповідач посилається на вимоги ч.5 ст. 31 Закон України «Про оренду землі» та ст. 148-1 Земельного кодексу України та зазначає, що на даний час орендар (відповідач) будь-яких повідомлень від позивач на виконання вказаних вимог законодавства не отримував, таким чином позивачем не надано суду доказів порушення його права.

07.03.2023 позивачем до суду подано письмові пояснення, в яких останній зазначає, що до нього, як нового власника земельної ділянки перейшли права та обов`язки орендодавця за спірним договором оренди, а тому він має право вимагати сплату орендних платежів з моменту відкриття спадщини, тобто з 19 березня 2021 року; вказує, що він повідомляв ПП «ВВ Агро» про те, що є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.09.2022 після смерті батька ОСОБА_2 , що підтверджується копією запиту з відміткою про отримання цього запиту працівником відповідача, що додавалось до клопотання про витребування доказів; також вказує, що відомості щодо виплати орендної плати не можуть бути належним доказом сплати орендної плати, оскільки згідно правових позицій Верховного Суду такими доказами є видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем, видаткова накладна, підписана сторонами, довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити період нарахування. При цьому зазначає, що ОСОБА_2 орендну плату від ПП «ВВ Агро» не отримував в період з 2018 року до дати своєї смерті, належні докази зворотнього в матеріалах справи відсутні, позивач також не отримував орендну плату ні в 2021 році, ні в 2022 році, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 27.01.2023. До додаткових пояснень позивачем долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів ОСОБА_1 з 1 кварталу 2021 року по 3 квартал 2022 року.

Згідно із ч.2, 4, 8, 8 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. З огляду на наведені положення ЦПК України, враховуючи не подання позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів ОСОБА_1 з 1 кварталу 2021 року по 3 квартал 2022 року разом з позовною заявою, відсутність поважних причин неможливості їх подання разом з позовною заявою та ненадання доказів надсилання таких відомостей відповідачу, суд не бере їх до уваги як доказ.

Позивач в судові засідання, призначені на 21.02.2023, 07.03.2023, 23.03.2023, 19.04.2023 та 08.05.2023 не з`явився, в додаткових поясненнях, поданих до суду 07.03.2023 просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити.

Представник відповідача - адвокат Максимов В.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, з підстав наведених у відзиві, додатково зазначивши, що позивач не звертався до відповідача із повідомленням про набуття у власність земельної ділянки від ОСОБА_2 , не подав передбаченого ст. 148-1 Земельного кодексу України повідомлення із зазначенням платіжних реквізитів, яке було б надіслано користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто під розписку. Після отримання такого повідомлення відповідачем відразу буде здійснено нарахування та виплата позивачу орендної плати за періоди, які не були виплачені попередньому орендодавцю.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заслухавши представника відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.07.2008 між ПП «ВВ Агро» (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) укладено Договір оренди земельної ділянки (далі - Договір) сільськогосподарського призначення площею 1,8 га, яка знаходиться в адмінмежах Радицької сільської ради Володарсько-Волинського району, який зареєстрований 01.08.2008 за №96 у Володарсько-Волинському реєстраційному відділі Житомирської РФ ДП «Центр ДЗК» (а.сп. 9-11).

Згідно пунктів 8, 9 та 11 Договору, договір укладено на 10 років, орендна плата становить 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі у строк до 31 грудня поточного року.

Пунктом 38 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридично= особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Також встановлено, що 07.12.2017 між ПП «ВВ Агро» (орендар) та ОСОБА_2 (орендодавець) укладено Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки за №96 від 01.08.2008, відповідно до якої внесено зміни до Договору, зокрема: 1) пункт 2 Договору викладено у наступній редакції «В оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га, у тому числі 1,8689 га рілля»; 2) пункт 8 Договору викладено у новій редакції, визначено строк дії договору 17 років; 3) також внесено зміни до п.9 Договору та визначено, що орендна плата за кожен рік користування земельною ділянкою складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі, на дату підписання цього Договору складає 2221,54 грн., з орендної плати вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України (а.сп. 30).

Згідно відомостей на видачу орендної плати за 2017-2020 роки, оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, відповідачем виплачено ОСОБА_2 орендну плату за: 2017 рік 1356 грн., 2018 рік 2000 грн., 2019 рік 2000 грн., 2020 рік 2000 грн., про отримання яких підтверджено особистим підписом орендодавця. Вказана виплата орендної плати, а також нарахування і сплата податків також підтверджується оборотно-сальдової відомістю по рахунку 6856 Розрахунки по паям, із пайовиком ОСОБА_2 за період з 02.01.2014 по 31.03.2023, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи, отримані від податкових агентів щодо громадянина ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2022 року (а.сп. 31-32, 89-93).

12 вересня 2022 року приватним нотаріусом Кулініч Н.А. позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємцю онуку ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га, яка розташована на території Хорошівського ТГ (попередньо Радицька сільська рада) Житомирського району. Відомості про нового власника земельної ділянки ОСОБА_1 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом 12.09.2022 (а.сп. 7-8).

Частина 1 статті 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладання договору, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Разом з тим, доводи позивача щодо невиконання відповідачем умов Договору та не виплати з 2018 року орендної плати, зокрема попередньому власнику спірної земельної ділянки ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуютьсявідомостями на видачу орендної плати за 2017-2020 роки, згідно яких відповідачем виплачено ОСОБА_2 орендну плату за: 2017 рік 1356 грн., 2018 рік 2000 грн., 2019 рік 2000 грн., 2020 рік 2000 грн, про отримання яких підтверджено особистим підписом орендодавця.

Вказана виплата орендної плати, а також нарахування і сплата податків також підтверджується оборотно-сальдової відомістю по рахунку 6856 Розрахунки по паям, із пайовиком ОСОБА_2 за період з 02.01.2014 по 31.03.2023, а також відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про доходи, отримані від податкових агентів щодо громадянина ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2022 року.

Згідно із частинами першою та другою ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому суд відхиляє доводи позивача, про те, що надані відповідачем документи, зокрема відомості щодо сплати орендної плати не є належними доказами, оскільки відповідачем надано саме відомості про виплату орендної плати, а не про її нарахування, вказані відомості містять усі реквізити первинного (платіжного) документа та засвідчують факт отримання орендодавцем ОСОБА_2 орендної плати за 2018-2020 роки із зазначенням року і суми її виплати, ідентифікаційних даних отримувача і його особистий підпис про отримання грошових коштів.

Крім цього, згідно правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 28.04.2022 у справі № 624/954/19, від 17.12.2020 у справі № 155/272/19 та від 27.01.2020 у справі № 469/908/15-ц, при розгляді земельних спорів, пов`язаних з несплатою орендної плати, Верховний Суд зазначив, що відомості про виплату орендної плати є належними доказами, що підтверджують факт виконання умов договору в частині виплати орендної плати.

Судом також встановлено, що виплата орендної плати поДоговору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,8 га, який зареєстрований 01.08.2008 за №96 за 2021-2022 роки не проводилася, у зв`язку із смертю орендодавця ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України, Земельним Кодексом України, спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини щодо оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 148-1 ч.1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку (ч.3 ст. 148-1 ЗК України).

Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

З огляду на наведені положення законодавства обов`язок повідомлення користувача земельної ділянки, в даному випадку відповідача ПП «ВВ Агро», про набуття права власності на земельну ділянку та доведення факту такого повідомлення покладається на позивача.

Проте, позивачем вказаного обов`язку не виконано та не надано належних і достовірних доказів, які б свідчили про факт повідомлення відповідача в порядку ст. 148-1 ЗК України про перехід до нього від спадкодавця ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку.

Зокрема, суд відхиляє як доказ, на підтвердження доводів позивача про повідомлення в порядку ст. 148-1 ЗК України відповідача про перехід до нього від спадкодавця ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, запит на адресу ПП «ВВ Агро», датований 29.11.2022, оскільки він не містить посилання на ст. 148-1 ЗК України та всіх передбачених вказаною статтею реквізитів повідомлення, зокрема платіжних реквізитів нового власника, та спрямований на отримання відомостей про виплату орендної плати ОСОБА_2 .

Більше того, відповідач у своєму відзиві заперечує отримання від позивача такого повідомлення, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. Натомість на спростування таких доводів відповідача, позивач, в порушення свого обов`язку, передбаченого ст. 81 ЦПК України, доказів направлення повідомлення користувачу земельної ділянки ПП «ВВ Агро» рекомендованим листом з повідомленням про вручення суду не надав, як і не надав доказів вручення такого повідомлення користувачу особисто під розписку і отримання його уповноваженими особами користувача, якими згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є керівник ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 .

Доводи позивача, викладені в додаткових поясненнях від 07.03.2023 про те, що повідомлення про зміну власника земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га у формі запиту, отримано працівником відповідача суд відхиляє, оскільки відповідачем заперечується факт отримання такого повідомлення, а позивачем не вказано яким саме працівником отримано таке повідомлення, не надано доказів про належність такої особи до працівників відповідача і його повноважень на отримання кореспонденції на адресу підприємства, як і не подавалося клопотання про витребування таких доказів судом. Також, позивачем не подавались клопотання про виклик для допиту в судовому засіданні даного працівника або про призначення експертизи наданих ним документів.

Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач, із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання або клопотання про їх витребування останній не подавав, в судові засідання позивач та його представник не з`являлися, а 07.03.2023 позивач подав до суду письмові пояснення із заявою про розгляд справи без його участі.

Таким чином, з урахуванням наданих сторонами доказів, отримання відповідачем повідомлення про зміну власника земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га у формі запиту є лише припущенням, а рішення суду, відповідно до вимог ст.ст. 81, 263 ЦПК України не може грунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки доводи позивача про невиплату орендної плати за 2018-2020 роки спростовуються матеріалами справи та позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем повідомлення у порядку ст. 148-1 Земельного Кодексу України про зміну власника земельної ділянки та виникнення у нього обов`язку з виплати позивачу орендної плати.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0348, загальною площею 1,8689 га на підставі свідоцтва про право на спадщину 12 вересня 2022 року.

Згідно з п. 11 Договору, орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня поточного року.

Проте, позивач вже 19.12.2022 звернувся з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки, який обгрунтовував невиплатою орендної плати, у тому числі за 2022 рік, строк виплати якої на час звернення до суду ще не настав та є безпідставним, а тому на момент подачі позову відповідачем не виплачено орендну плату лише за 2021 рік саме внаслідок смерті орендодавця ОСОБА_2 та відсутності відомостей про нового власника земельної ділянки.

Аналіз таких фактичних обставин справи не свідчить про те, що орендар систематично ухиляється від виконання обов`язку щодо проведення оплати за оренду землі, звідси і відсутні підстави для тверджень про порушення умов зобов`язання зі сторони відповідача та необхідність у зв`язку із цим розірвати договір оренди землі.

Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 76-79, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 6, 14, 526, 628, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 141, 148-1 Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 13, 15, 21, 22, 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ВВ Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення речових прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне підприємство «ВВ Агро», місце знаходження: с.Поромівка, вул. Зарічна, 1, Житомирського (Хорошівського) району Житомирської області, .

Повний текст рішення складено 11.05.2023.

Суддя Д.О. Бобер