Справа № 183/3005/23
№ 2/183/2351/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Дубовенко І.Г.

за участю секретаря судового засідання - Максименко А.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер відчим позивача (чоловік матері) - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина. Відчим ОСОБА_4 склав заповіт на випадок своєї смерті на його ім`я. Своєчасно, а саме у шестимісячний строк після смерті відчима позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори через мобілізацію до лав Збройних Сил України в березні 2022 року. Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 26 грудня 2022 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через те, що ним пропущений строк для прийняття спадщини. У зв`язку з чим він звернувся до суду з зазначеним позовом.

Відповідачем подано заяву про визнання позову.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка Андрія Григоровича копію спадкової справи, що заведена після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником позивача до суду направлена заява, в якій вона просить розглянути позов ОСОБА_1 без його присутності та присутності позивача, повністю підтримує позов та, посилаючись на ті ж підстави, просить суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 07 грудня 2021 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено відповідний актовий запис № 2129, що вбачається з копії свідоцтва про смерть.

Позивач у справі - ОСОБА_1 , згідно його свідоцтва про народження, є сином ОСОБА_2 , що вбачається з його копії свідоцтва про народження від 18 червня 1985 року. ОСОБА_4 є відчимом позивача.

З копії спадкової справи № 139/2022 вбачається, що 26 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка Андрія Григоровича з заявою від 12 грудня 2022 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно відомостей виконавчого комітету Новомосковської міської ради за № 516/0/2-23 від 16.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкав до дня смерті в АДРЕСА_1 один. З копії заповіту вбачається, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті залишив заповіт, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є дружиною померлого та спадкоємцем першої черги за законом.

Таким чином, окрім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто не звертався, інших осіб, що прийняли спадщину немає.

З 05.30 год. 24 лютого 2022 року на території України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан у зв?язку зі збройною агресією РФ проти України.

Указом Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року оголошено загальну мобілізацію.

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 03 березня 2022 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був визнаний придатним до військової служби і згідно військового квитку серія НОМЕР_2 був призваний на військову службу та перебуває на службі в лавах Збройних Сил України.

Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка А.Г. від 23 лютого 2023 року - відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Звернення із заявою про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem , яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".

Оскільки спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестимісячний строк на прийняття спадщини завершився в червні 2022 року, тоді як позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся 12 грудня 2022 року. Позивачем строк на прийняття спадщини було пропущено із поважних причин, якими є збройна агресія РФ проти України, у зв?язку з чим в Україні було введено воєнний стан і позивач був призваний на військову службу. Саме внаслідок збройної агресії РФ проти України, введення в Україні військового стану позивач був позбавлений можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Через службу в лавах Збройних Сил України позивач певний час був обмежений у вільному русі, а тому причини несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини дійсно були поважними і не залежали від його волі.

Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном один місяць з дня набрання законної сили рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складений і підписаний 29 серпня 2023 року.

Суддя І.Г.Дубовенко