Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. Справа153/1206/23

Провадження2/153/298/23-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача адвокат Снітко В.А., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні. Свої вимоги мотивує тим, що позивач проживала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На теперішній час відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.04.2023 шлюб між ними розірвано. Прізвище позивача після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне « ОСОБА_3 ». За час перебування у шлюбі з відповідачем за спільні кошти вони придбали автомобіль FORD Focus, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , виданого 11.06.2022 ТСЦ 0543, зареєстровано за ОСОБА_2 . Вказаний автомобіль був придбаний під час шлюбу позивача з відповідачем за спільні кошти в сумі 7500 доларів США, тому підлягає поділу як спільне сумісне майно подружжя. Спірний автомобіль перебуває у користуванні та володінні відповідача та є неподільною річчю. Він підлягає поділу шляхом залишення автомобіля у власності відповідача, зі стягненням з нього на користь позивача як співвласника, грошової компенсації за її частку у спільному майні (в розмірі половини вартості автомобіля) та всіх судових витрат. Позивач згідна на припинення своєї 1/2 частки права власності на спірний автомобіль. Добровільної згоди щодо порядку користування автомобілем та компенсації вартості автомобіля між сторонами не досягнуто. Недоцільним є залишення автомобіля у спільній власності і надалі, оскільки встановлення спільного режиму користування автомобілем неможливе у зв`язку з тим, що позивач із відповідачем припинили спільне проживання і ведення спільного побуту. З метою захисту права позивача на спільне майно подружжя, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки FORD Focus, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у сумі 239274 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 24.08.2023 за вх.№5092, надав відзив, в якому зазначив, що не погоджується з позовом і просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що раніше у червні 2023 року, позивач вже зверталася до суду з таким позовом і відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області, справа №153/879/23, позов був залишений без розгляду за заявою представника позивача. В серпні 2023 позивач знову звернулася з тим же предметом позову та однотипними доказами. На його думку, позивач зловживає своїми процесуальними правами. Звертаючись повторно до суду, позивач та її представник свідомо заводять суд в оману, хоча знають про те, що спірний легковий автомобіль Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , був відчужений ними як подружжям за спільною згодою ще до розірвання шлюбу іншій особі. На теперішній час власником спірного майна є інша особа ОСОБА_4 . Кошти за проданий автомобіль були ними використані на потреби сім`ї. Докази, надані позивачем, є недостовірними та не можуть бути визнані як докази. Експертна оцінка майна, проведена поза судовим процесом, експертом, який не був попереджений судом про кримінальну відповідальність. Експерт самого автомобіля не бачив, огляд його не проводив. Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що такі витрати, на його думку, не можуть бути відшкодовані стороні, яка звернулась до суду із позовом, не обґрунтованим належним чином та відповідними доказами. Просив суд відмовити у позові в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Снітко В.А., в судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву, вх.№5952 від 05.10.2023, в якій просив справу розглянути у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву. вх.№5093 від 24.08.2023, в якій просив справу розглянути без його участі, зважити на його позицію відносно позову ОСОБА_1 , позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні вимог позивача з огляду на їх необґрунтованість та невідповідність дійсним обставинам справи. Також вказав, що предмет спору легковий автомобіль Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , на день подання позову належав та належить ОСОБА_4 . Розподілу вказаний автомобіль не підлягає, оскільки був відчужений під час перебування у шлюбі за згодою дружини. Щодо судових витрат на правничу допомогу, які позивач просить стягнути з нього на її користь, зазначив, що у разі відмови у позові судові витрати не стягуються з протилежної сторони.

У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі, а саме: копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 квітня 2023 року, яке набрало законної сили 19.05.2023, встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано. Прізвище ОСОБА_5 після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне ОСОБА_3 . При цьому у вказаному рішенні зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2016 року та на час розірвання шлюбу разом не проживали, сімейних стосунків не підтримували. (а.с.7-8).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_4 , встановлено, що ОСОБА_2 11 червня 2022 року набув право власності на автомобіль Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.9).

Із авто-товарознавчого дослідження №16 від 17.04.2023 встановлено, що орієнтовна середня вартість автомобіля Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560, VIN: НОМЕР_5 , колір чорний, враховуючи інформацію зі слів замовника: автомобіль укомплектований, знаходиться у задовільному стані (робочому, без пошкоджень, не був у ДТП), згідно даних продажу мережі Інтернет на подібне майно, станом на 17 квітня 2023 року становить 239274 (двісті тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят чотири) гривні (а.с.10-15).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_6 , встановлено, що ОСОБА_4 02 травня 2023 року набув право власності на автомобіль Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_7 (а.с.34).

Із відповіді №175720 від 08.08.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.с.22).

Дослідивши усі докази, які містять фактичні дані щодо предмету доказування у даних спорах, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні сімейні правовідносини щодо права власності на майно набутого в період шлюбу.

Окрім цього, позивачем обрано належний спосіб захисту її права на спільне майно подружжя, невизнане право підлягає судовому захисту у вказаний позивачем спосіб, який відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.16 ЦК України.

Частиною 10 ст.7 СК України передбачено, що кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Частина 2 статті 60 СК України зазначає, що вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, виходячи з того, що в Україні діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте у шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у зв`язку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2016 року по 19 квітня 2023 року. У період шлюбу 11.06.2022, було придбано автомобіль марки Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560, VIN: НОМЕР_5 , колір чорний, який було оформлено на ім`я відповідача ОСОБА_2 , що являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст.70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України дає підстави дійти висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача у цій справі) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача у цій справі) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 04 листопада 2020 року у справа № 662/1069/17 (провадження № 61-22889св19).

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Позивач, посилаючись на те, що транспортний засіб придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, а відтак є спільним майном подружжя, просила суд вирішити питання про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації у розмірі 1/2 частки вартості даного майна.

Разом з цим, доводи відповідача ОСОБА_2 на те, що автомобіль було відчужено третій особі ОСОБА_4 за спільною згодою у період перебування ними у шлюбі і кошти витрачені на потреби сім`ї, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки перереєстрація вказаного транспортного засобу відбулася 02.05.2023, коли сторони разом не проживали і шлюб між ними було уже розірвано, що підтверджено копією рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.04.2023.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що отримані від реалізації спірного транспортного засобу кошти були витрачені в інтересах сім`ї, такі докази відповідач не надав. До того ж, відповідач не надав суду жодних доказів про те, що позивач надала йому згоду на відчуження вказаного майна.

Факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя. Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16-ц (провадження № 61-19420св18) та від 10 червня 2022 року у справі № 544/856/20 (провадження № 61-21406св21).

Суд не має права перекладати обов`язок доказування факту спрямованості отриманих відповідачем коштів від реалізації спірного рухомого майна на позивача.

Таким чином, можна прийти до висновку, що право співвласника на виділ його частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

З авто-товарознавчого дослідження №16 від 17.04.2023 вбачається, що станом на час розгляду справи орієнтовна середня вартість автомобіля Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560, VIN: НОМЕР_5 , колір чорний, враховуючи інформацію зі слів замовника: автомобіль укомплектований, знаходиться у задовільному стані (робочому, без пошкоджень, не був у ДТП), згідно даних продажу мережі Інтернет на подібне майно, станом на 17 квітня 2023 року становить 239274 (двісті тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят чотири) гривні.

Щодо посилання відповідача про те, що експертна оцінка вказаного транспортного засобу, яка надана позивачем є недостовірним доказом вартості такого майна, оскільки проведена поза судовим процесом та експерт не був попереджений судом про кримінальну відповідальність суд зазначає наступне.

Згідно з нормами ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування ринкової вартості спірного автомобіля надала авто-товарознавче дослідження, яке було проведене оцінювачем ТОВ «Подільський експертний центр» ОСОБА_6 та за яким середня ринкова вартість автомобіля Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560, VIN: НОМЕР_5 , колір чорний, становить 239 274 грн.

Відповідач на спростування розміру середньої ринкової вартості вказаного автомобіля жодних доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, а тому суд вважає, що зазначена позивачем та підтверджена висновком авто-товарознавчого дослідження №16 від 17.04.2023 середня ринкова вартість спірного автомобіля в сумі 239 274 грн. підлягає врахуванню під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Таким чином, сторони придбали автомобіль Ford Focus, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1560, VIN: НОМЕР_5 , колір чорний, під час перебування в зареєстрованому шлюбі, вказаний автомобіль був зареєстрований на ім`я чоловіка ОСОБА_2 , факт того, що грошові кошти від продажу автомобіля було використано в інтересах сім`ї відповідач не довів, своєї згоди на продаж автомобіля позивачка не надавала, тому суд робить висновок, що позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля.

Зокрема, загальна вартість майна становить 239274 (двісті тридцять дев`ять тисяч двісті сімдесят чотири) гривні, а, відповідно 1/2 частка від вказаної суми складає 119637 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень.

З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 1/2 частки спільно нажитого майна в сумі 119637 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, понесені позивачем і документально підтверджені квитанцією до платіжної інструкції №99 від 16.08.2023, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

При зверненні до суду з позовною заявою, представником позивача також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень на підставі: договору №49 про надання правової допомоги від 01.08.2023; детального опису наданих послуг і виконаних робіт адвокатом, їх вартість при наданні правової допомоги від 07.08.2023; квитанції №49 від 07.08.2023 та копії ордера на надання правничої (правової) допомоги, серія АВ №1085714. Допомога полягала в: консультації клієнта замовника, щодо порядку та строків надання правової допомоги адвокатом щодо звернення до суду з позовною заявою; з`ясуванні чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази їх підтвердження (затрачений час 30 хвилин); визначенні правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, Постанов Пленумів Верховного Суду, іншої нормативно-правової бази (затрачений час 1 година); аналізі судової практики (затрачений час 1 година); зборі документів, здійсненні їх копіювання, підготування (письмове оформлення) позовної заяви до Ямпільського районного суду (затрачений час 1 година); складенні позовної заяви (затрачений час 3 години); вчиненні інших процесуальних дій, які стануть необхідні в ході розгляду справи; за умови розгляду справи за правилами загального позовного провадження участь в судових засіданнях в суді першої інстанції (орієнтовний затрачений час 2 години). Всього витрати за надану адвокатом професійну правничу допомогу ОСОБА_5 , згідно умов Договору про надання правової допомоги №49 від 01.08.2023 становить у фіксованому розмірі 7000 гривень. Ціна робіт обчислюється без ПДВ.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У той же час, відповідач під час розгляду справи не зазначав про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Таким чином, оскільки позов ОСОБА_1 задоволено повністю і про понесення витрат по наданню правничої допомоги представник позивача заявляв при подачі позову, тому на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги у сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в сумі 400 (чотириста) гривень, які позивач понесла і які документально підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 17.04.2023, за правилами ст.ст.139, 141 ЦПК України покладаються на відповідача, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати за звіт з оцінки автомобіля в сумі 400 (чотириста) гривень.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки FORD Focus, 2007 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, у сумі 119637 (сто дев`ятнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок та судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) гривень, а також 400 (чотириста) гривень понесених витрат за звіт з оцінки автомобіля.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) НОМЕР_9 .

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06 жовтня 2023 року.

Суддя Швець Р.В