Дата документу 05.05.2023
Справа № 334/1118/23
Провадження № 2/334/984/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добродом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із сплати внесків на утримання будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСББ «Добродом» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із сплати внесків на утримання будинку. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСББ «Добродом» з 01.02.2020 здійснює управління багатоквартирним будинком, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу № 390 від 02.06.2020 ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 44,42кв.м.

Згідно із договором купівлі-продажу № 513 від 22.07.2021 ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 44,98кв.м.

Надалі відповідач здійснив переведення вищевказаних квартир з житлового у нежитловий фонд, з подальшою реконструкцією та зареєстрував своє право власності на об`єкт нерухомого майна- нежитлове приміщення (торгово-офісне) № 1/2 в будинку АДРЕСА_1 загальна площа якого складає 234,4 кв.м.

Тобто ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в якому створено ОСББ «Добродом» та у період утворення заборгованості отримував послуги від ОСББ «Добродом».

Згідно із рішенням загальних зборів ОСББ «Добродом», що відбулися по будинку АДРЕСА_1 05.09.2019 та яке оформлено протоколом №5 загальних зборів ОСББ «Добродом» від 05.09.2019, розмір щомісячних внесків і платежів (тариф) на управління багатоквартирним будинком, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2019 року, складає-7,25 грн. на місяць.

Відповідач зі свого боку зобов`язання перед Об`єднанням з оплати внесків та отриманих послуг не виконував належним чином, в результаті чого має заборгованість з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за період з жовтня 2021 року по лютий 2023 року в загальному розмірі 26139,16грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, за період з жовтня 2021 року по лютий 2023 року, в загальному розмірі 26139,16грн.

Представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі, в обґрунтування якого вказав, що за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 02 травня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець. Одним із видів економічної діяльності відповідача є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач з 30.09.2021 є власником нежитлового приміщення № 1/2, загальною площею 234,4 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Вказане нежитлове приміщення відповідач використовує у своїй підприємницькій діяльності шляхом надання його в оренду ФОП ОСОБА_2 на підставі укладеного договору оренди № 01/10-21 від 01.10.2021, тому вважає, що в даному випадку правовідносини між відповідачем та позивачем є господарськими, а не цивільно - правовими, а тому розгляд даного спору має проводитись в порядку господарського судочинства. Крім того, зазначає, що відповідач, будучи власником квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 за вказаною адресою до моменту надання їм статусу нежитлового приміщення в повному обсязі сплачував внески за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, що також не заперечується позивачем. Посилаючись на вимоги ст. ст. 2, 19, 255 ЦПК України та ст. 20 ГПК України представник відповідача вказував, що у зв`язку з тим, що нежитлове приміщення № 1/2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належать відповідачу як фізичній особі-підприємцю, спір виник між суб`єктами господарювання, а тому провадження по справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За змістом ч.ч.1-3 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів. При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 лютого 2022 року у справі № 910/5179/20.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Приписами ст. 1 цього Закону розкрито поняття ОСББ як юридичної особи, створеної власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Термін «співвласники багатоквартирного будинку» вживається законодавцем у розумінні власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Статтею 4 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено статус ОСББ як непідприємницького товариства, що створюється для здійснення функцій, які забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. ОСББ відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем і відповідачем у суді.

Частиною 2 ст. 22 цього Закону регламентовано, що питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються ГК України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Отже, виходячи з такого матеріально-правового регулювання зазначених правовідносини вони є господарськими за своєю правовою природою.

Відповідно до абз. 7 ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Судом встановлено, що 12.12.2016 ОСББ «Добродом» зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Об`єднанню було присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи № 41022371.

Відповідно до статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добродом» метою його створення є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом. Завданням та предметом діяльності Об`єднання є: забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Згідно із рішенням загальних зборів ОСББ «Добродом», що відбулися по будинку АДРЕСА_1 05.09.2019 та яке оформлено протоколом №5 загальних зборів ОСББ «Добродом» від 05.09.2019, розмір щомісячних внесків і платежів (тариф) на управління багатоквартирним будинком, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 з 01 жовтня 2019 року, складає-7,25 грн. на місяць.

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником торгово офісного нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 , право власності на яке зареєстроване 30.09.2021.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 02 травня 2018 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, одним із видів економічної діяльності якого є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення № 01/10-21 від 01.10.2021 ОСОБА_1 надає приміщення № , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в оренду ФОП ОСОБА_2 .

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 ЦК України).

Статтею 51 ЦК України передбачено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «ФОП» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Правовий статус ФОП надає людині з повною цивільною дієздатністю право займатися підприємницькою діяльністю. Набуття такого статусу не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

В залежності від правового статусу фізичної особи та ФОП залежить вирішення питання про юрисдикційність спору саме, який статус у спірних правовідносинах має відповідач.

Тобто для встановлення факту користування відповідачем нежитловим приміщенням, яке належить йому на праві власності з метою здійснення господарської, зокрема підприємницької, діяльності потрібно встановити факт ведення діяльності ним як ФОП, спрямованої на виготовлення та реалізацію, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Аналогічний висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 686/19389/17 (провадження № 14-42цс19), підстав для відступу від нього не вбачається.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення №1/2 за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 використовує під час здійснення підприємницької діяльності, тому у правовідносинах стосовно обслуговування цього приміщення ОСОБА_1 виступає в якості фізичної особи-підприємця.

Враховуючи вищевикладене, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що вказані взаємовідносини виникли між сторонами, які є суб`єктами господарювання.

Згідно п.1 ч.1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно з ч. 2 та ч3 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Оскільки судом встановлено, що позивачем пред`явлено позов до фізичної-особи підприємця, який використовує нежитлове приміщення нежитлове приміщення №1/2 за адресою: АДРЕСА_1 для здійснення належним чином зареєстрованої підприємницької діяльності, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.258, ч.6 ст.259 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добродом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із сплати внесків на утримання будинку - закрити.

Повідомити Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добродом» що розгляд даної категорії справ віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.