№ провадження 2/208/223/23
09 травня 2023 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді Івченко Т.П.,
секретар судового засідання Водоп`янова Ю.Д.
розглянув у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу»,
1.Стислий виклад позовних вимог.
29 грудня 2021 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшли матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу», згідно до який позивачем заявлено наступні позовні вимоги: стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Позивача (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 23 403,47 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 908,00 грн. витрат з оплати судового збору.
В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 23.11.2017 між Відповідачем та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено кредитний договір № 564/0172. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Відповідачеві кредит у сумі 50 000.00 грн., зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 22.11.2020 року, а позичальник зобов`язаний належним чином використати та повернути в передбачені Кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.
Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року, укладеного між AT «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АИ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити AT «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника AT «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин.
З 26.10.2018 року відповідач не виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту - в сумі 22 111,11 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 292,37 грн., всього - 23 403,47 грн. У зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань перед AT «Ощадбанк» з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитами понад шістдесят календарних днів, настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від AT «Ощадбанк», ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування.?
Відповідно до ст. 993 ЦКУ, ст. 27 Закону України «Про Страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
На підставі ст. 993 ЦКУ та ст. 27 Закону України «Про Страхування» до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до Відповідача на виплачену суму.
Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021 року.
Відповідно до вищезгаданого договору Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів (п.2.1, пп. 1.1.3).
Боржники - особи, які відповідальні за завдання матеріальних збитків, за фактом настання яких Первісний кредитор визнав завдані матеріальні збитки страховими випадками та здійснив страхові виплати/страхові відшкодування на користь страхувальника по укладеному договору добровільного страхування кредитів (п.п. 1.1.1 вищезгаданого договору). Перелік Боржників, до яких Новий кредитор має Права вимоги на визначену суму, зазначені в Реєстрі прав вимог, що наведені в Додатку 1 до Договору № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.05.2021.
Однак, станом на дату подання цієї позовної заяви. Відповідачем не відшкодовано фактичних витрат в порядку регресу.
3.Позиція відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 , про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на адресу реєстрації останнього, і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відзив відповідач на позов не подав, заяв та клопотань про проведення розгляду за його відсутності не подавав.
4.Заяви, клопотання, процесуальні питання.
29 грудня 2021 року до провадження суду надійшли матеріали позовної заяви.
15 вересня 2022 року судом у порядку, передбаченому частиною восьмою ст.. 187 ЦПК України, отримано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
19 вересня 2022 року судом відкрито провадження у цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу», в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено справу до розгляду.
11 липня 2022 року від представника позивача, адвоката Бартосевича Б.В. подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутності його представника, із згодою на заочний розгляд справи, підтриманням заявлених вимог вцілому.
А також про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу в розмірі 12.000 гривень.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
5.Фактичні обставини встановлені судом.
23.11.2017 року між ПАТ «Державний ощадний банк України», як позикодавцем, та ОСОБА_2 , як позичальником укладено Договір про споживчий кредит № 564/0172, за яким згідно до п. 2.2. Договору - кредит у сумі 50 000.00 грн., був виданий на строк 36 (тридцять шість) місяців, з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 22 листопада 2020 року, що підтверджено копією договору (а.с. 7-12).
У відповідності до п. 2.4.1. Договору, сторонами було досягнуто на час підписання договору умови за якими позичальник за користування кредитом зобов`язуваний сплачувати Банку відповідну плату - проценти за користування кредитом у розмірі 17.99% річних, та що ця процентна ставка є фіксованою.
01 грудня 2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай», як страховиком, та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року (а.с. 17-21), за яким ТДВ «СК «Ю.ЕС.АИ.» прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами Договору страхування, виплатити AT «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника AT «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин.
20 травня 2021 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай», як «первісним кредитором», та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) за № 01-05 від 20 травня 2021 року, за змістом якого п. 2.1. Договору: Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів, що підтверджено копією договору ґ9а.с. 24-26).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
За змістом ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.
Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Нормами до ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Частиною 1 статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до п. 16 ч. 4 ст. 6 цього Закону України «Про страхування» видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
За змістом статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Аналогічні приписи передбачені ст. 993 ЦК України.
Спірні правовідносини врегульовані положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України.
7.Висновки та мотиви прийнятого рішення.
Судом встановлено, що між сторонами заявлених спір з підстав невиконання боржником ОСОБА_2 , умов Договір про споживчий кредит № 564/0172, від 23 листопада 2017 року.
Право вимоги за кредитним договором позивачем набуто на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) за № 01-05 від 20 травня 2021 року укладеного із Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай», як «первісним кредитором», до якого за Договором добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018 року укладеного із Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (а.с. 17-21), за наслідком настання станом на 26 грудня 2018 року страхової події, з підстав не виконання позичальником ОСОБА_2 свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість: по тіло кредиту - в сумі 22 111,11 грн., проценти за користування кредитом - в сумі 1 292,37 грн., всього - 23 403,47 грн., перейшло право вимоги, що узгоджується із приписами ЦК України, Закону України «Про страхування».
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Будь-яких належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів на спростування заявлених позовних вимог на час розгляду справи по суті, справа не містить.
На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що заявлені ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими належними та допустимими доказами, та підлягають задоволенню у повному обсязі.
8.Судові витрати.
При зверненні із позовом, ФОП ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень, що підтверджено копією платіжного доручення № 412 від 15 грудня 2021 року.
З врахуванням приписів ст.. 141 ЦПК України, у разі задоволення заявлених позовних вимог, витрати понесені стороною позивача підлягають відшкодуванню відповідачем, в передбаченому порядку, на підставі чого з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача зазначена суми витрат понесених позивачем у розмірі 908,00 гривень у відшкодування витрат з оплати судового збору.
Відповідно до частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таких клопотань до суду не надходило.
Керуючись ст.ст.1, 2, 12,ч.2 ст.13,81, 141, 174,263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу», - задовольнити у повном обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце знаходження АДРЕСА_2 :
-908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок у відшкодування витрати на оплату судового збору;
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце знаходження АДРЕСА_2 ;
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Суддя Івченко Т. П.