ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5190/21 Номер провадження 22-ц/814/2886/23Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судд і Одринської Т.В.,

суддів: Абрамова П.С., Панченка О.О.

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Литовченка Романа Вікторовича

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій з урахуванням зменшених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування завданої майнової шкоди 6373,31 грн, та моральну шкоду 20000 грн, а всього 26373,31 грн.

Позов мотивовано тим, що 16 липня 2021 року по вул. Миру в м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 та автомобіля марки Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілю Chevrolet Aveo, завдано технічних пошкоджень.

Зазначає, що ця подія сталася з вини відповідача, яка керувала належним їй автомобілем. Для відновлення частини автомобіля позивачем були сплачені кошти за виконання робіт щодо: заміни двері вартістю 400 грн., розбирання/збирання двері вартістю 600 грн, рихтовка кузова автомобіля вартістю 5800 грн, фарбування крила вартістю 3500 грн, фарбування двері (всередині та зовні) вартістю 4000 грн, розбирання/збирання кузова вартістю 600 грн, дверка задня ліва вартістю 3200 грн, сапог лівої задньої частини кузова автомобіля 3500 грн, що підтверджується актом № 45 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг), складеним 18 серпня 2021 року та рахунком-фактурою № 57 цієї ж дати.

Загальна сума майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок вищевказаної ДТП, становить 21600 грн. При цьому, 09 вересня 2021 року на картковий рахунок було здійснено безготівкове зарахування коштів від ПрАТ «СК «Провідна» як сплата страхового відшкодування згідно договору № на суму 15226,69 грн.

Позивач вважає, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження його автомобіля, оскільки він витратив чимало коштів для його часткового відновлення, а після події ДТП він має страх за власне життя, йому необхідно збирати відповідні документи, а вищезазначені кошти був змушений позичати у своїх друзів та знайомих, оскільки самостійно не в змозі був сплатити за відновлення автомобіля. Все це позначилось на його душевному стані та призвело до погіршення відносин у сім`ї, у зв`язку з чим таку шкоду оцінює в 20000 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що належним відповідачем у даних правовідносинах має бути страхова компанія, яка залучена до участі у справі лише як третя особа і до якої вимог не заявлено.

З вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що ДТП сталася з вини відповідачки, яка керувала власним транспортним засобом. Загальна сума майнової шкоди становить 21600,00 грн, ПрАТ СК «Провідна» здійснено відшкодування у розмірі 15226,69 грн.

Посилався на те, що у відповідності ст.1166 УК України шкода завдана неправомірним діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім того зазначав, що йому завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях приводу пошкодження автомобіля та яку він оцінює у розмірі 20000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, так як власник транспортного засобу ОСОБА_3 , повідомила суд, що пошкоджений автомобіль було відремонтовано лише після отримання страхової виплати. Окрім того, вважає, що у ОСОБА_1 , відсутнє право на отримання матеріального відшкодування, так як він не є власником автомобіля. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 липня 2021 року, близько 18 год. 30 хв., по вул. Миру в м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, про що сторони заявили на місці шляхом складення повідомлення (Європротоколу) про дорожньо-транспортну подію (а. с. 8, 139).

Автомобіль марки Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , належить на праві власності третій особі ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданим центром 5341 від 16 червня 2016 року (а. с. 5-6, 7, 134, 135).

Під час події ДТП вищезазначеним транспортним засобом керував позивач ОСОБА_1 , який має відповідне посвідчення водія (а. с. 4, 8, 12, 134).

Автомобіль Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , яким керувала відповідачка ОСОБА_2 , відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_4 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 (а. с. 138 зворотній бік).

На момент ДТП цивільну відповідальність особи, яка на законних підставах керувала транспортним засобом Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 , застраховано за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/0121219, укладеним з ПАТ «НАСК «Оранта» (а. с. 134 зворотній бік).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Skoda Fabia, д. н. з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204366639 від 07 червня 2021 року страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн., франшиза 0 грн (а. с. 138).

19 липня 2021 року власник транспортного засобу Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 (третя особа по справі) подала на адресу філії ПрАТ «СК «Провідна» письмове повідомлення № про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначила про настання спричиненого їй збитку, а саме - пошкодження лівих задніх дверей, лівого порогу, лівого заднього крила автомобіля (а. с. 133).

З повідомлення № 17-12/323 від 21 січня 2022 року вбачається, що ПрАТ «СК «Провідна», відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування № від ОСОБА_3 розглянуто страховий випадок та визначено їй розмір страхового відшкодування у сумі 15 226,69 (а.с. 81).

Так, вартість відновлювального ремонту пошкодженого Chevrolet Aveo, д. н. з. НОМЕР_2 становила 21094,25 грн. З вартості деталей, що підлягають заміні згідно Закону, було вирахувано коефіцієнт зношення - 0,7000. Таким чином, розмір матеріального збитку склав 15226,69 грн. Зазначена сума була перерахована на реквізити ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням № ПП-0037979 від 09 вересня 2021 року та відповідною випискою по надходженням на банківську картку останньої (а. с. 11, 81, 82-84, 136, 137, 141-145).

Предметом же спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

Звертаючись до суду першої інстанції, ОСОБА_1 зазначив, що для відновлення частини автомобіля ним були сплачені кошти за виконання ремонтних робіт, а саме: заміни двері вартістю 400 грн., розбирання/збирання двері вартістю 600 грн, рихтування кузова автомобіля вартістю 5800 грн, фарбування крила вартістю 3500 грн, фарбування двері (всередині та зовні) вартістю 4000 грн, розбирання/збирання кузова вартістю 600 грн, дверцяти задньої лівої вартістю 3200 грн, сапога лівої задньої частини кузова автомобіля 3500 грн.

На підтвердження цих обставин надав копії акту № 45 здачі-прийомки виконаних робіт (послуг), складений 18 серпня 2021 року між ФОП « ОСОБА_5 » та ОСОБА_1 , та рахунку-фактури № 57 від 18 серпня 2021 року (а. с. 9, 10).

З копії рахунку-фактури № 57 від 18 серпня 2021 року, складеного ФОП « ОСОБА_5 » вбачається, що загальна вартість ремонту автомобіля складає 21600,00 грн (а. с. 10).

Цього ж дня зазначені роботи (послуги) виконані у повному обсязі, що слідує зі змісту копії акту № 45 (а. с. 9).

За підрахунками позивача, загальна сума майнової шкоди, завданої йому пошкодженням автомобіля, із врахуванням виплаченої суми страхового відшкодування, на час розгляду справи становила 6373,31 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з вимогами про відшкодування майнової шкоди позивач звернувся не до належного відповідача, так як відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Колегія суддів повністю погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідачки та отримання власником транспортного засобу від страховика суми страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу у розмірі 15226,69 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи у вчиненні ДТП, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Ураховуючи те, що страховиком виплачено позивачу 15226,69 грн, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 6373,31 грн. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку він оцінює в 20000 грн, і що полягала у його переживаннях за пошкоджений транспортний засіб, психологічному стресі тощо, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Варто зазначити, що в силу приписів ч. 2ст. 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, шостої та сьомої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу, що свідчив би про заподіяння ОСОБА_1 зазначених ним у позові моральних страждань саме діями відповідачки.

Таких доказів не надано і до суду апеляційної інстанції.

Позивачем не надано обґрунтованого розрахунку та не зазначено, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 20000 гривень.

Натомість, посилання позивача на страх за своє життя, позичання коштів, погіршення відносин у сім`ї, що він пов`язує із пошкодженням майна, а також можливе порушення звичайного життєвого ритму, як підставу завдання моральної шкоди, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не доведено причинного зв`язку між зазначеними обставинами та завданою шкодою.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що йому дійсно було завдано моральну шкоду з приводу пошкодження транспортного засобу та у зазначеному розмірі, а зазначені ним душевні страждання, перенесені в результаті ДТП, перебували у причинному зв`язку із діями відповідачки.

Таким чином місцевий суд прийшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 .

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року у частині відмови у стягненні матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у сумі 6373,31 грн.

Керуючись ст. 367, п.2 ч.1 ст.374, п. 3, 4 ч.1 ст.376,381,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Литовченка Романа Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року скасувати в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у сумі 6373,31 грн.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2023 року.

Головуючий суддя : Т.В. Одринська

Судді: П.С. Абрамов

О.О. Панченко