Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/215/19
Провадження № 2/528/1/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 травня 2023 року м. Гребінка

03 травня 2023 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Гребінківської міської ради, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна, розподіл майна, визначення порядку користування майном, усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , що діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна, розподіл майна, визначення порядку користування майном, усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 17.06.2003 року по 25.01.2019 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі. Від подружнього життя у них народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Вказує, що упродовж подружнього життя, за спільні кошти, сторонами було набуто у спільну часткову власність (по 1/2 частині кожному):

- житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м.), «в» - прибудови, «Б» - сараю-літньої кухні, «В» - сараю, «Г» - убиральні, «І» - вимощення, «№ 1-3» - огорожі, «№ 4» - колодязю питного, «№ 5» - ями вигрібної;

- земельну ділянку площею 0,2093 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, що розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :52:043:0048;

Також позивач вказує, що у 2009 році ОСОБА_7 (що діяв в інтересах власника ОСОБА_8 ) на них була оформлена довіреність на право користування легковим автомобілем марки ВАЗ-21102, випуску 2001 року, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 . За користування вказаним автомобілем ОСОБА_7 подружжям було сплачено 8000 доларів США, спільно зароблених в межах шлюбу. Згідно довіреності від 03.10.2009 року ВМО № 124993 і домовленості між ними та представником власника автомобіля, сторони отримали рівні права на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом.

Зазначає, що з моменту припинення шлюбних стосунків спірний автомобіль перебуває у користуванні відповідача, який позбавляє її можливості користуватися ним.

Крім того, вказує, що упродовж подружнього життя за спільні кошти ними було набуте у власність також інше майно:

1. Кухонний стіл-шафа 2500 грн.

2. Комп`ютер (у зборі) монітор, системний блок, клавіатура, колонки 4500 грн.

3. Мікрохвильова піч Gorenje 800 грн.

4. Стіл дитячий письмовий 1000 грн.

5. Книжкова полиця 300 грн.

6 . Холодильник LG 2300 грн.

7 . Комод 600 грн.

8. Комод із дзеркалом 600 грн.

9. Ліжко односпальне-дитяче 600 грн.

10. Хлібопіч 800 грн.

11. Тумба з раковиною для ванної кімнати 1500 грн.

12. Стіл-книжка розкладний 1500 грн.

13. Унітаз (не установлений) 1500 грн.

14. Бойлер (не установлений) 3100 грн.

15. Газова плита «Гефест» 3400 грн.

16. Пральна машинка автомат «Арістон» 3700 грн.

17. Пилосос 1500 грн.

18. Телевізор LG 7000 грн.

19. Холодильник LG 7000 грн.

20. Приставка Т2 500 грн.

21. DVD плеєр 600 грн.

22. Музичний центр 1500 грн.

23. Газовий котел 3700 грн.

24. Ванна (не установлена, в упаковці) 1700 грн.

25. Двоє міжкімнатних дверей (не установлених, упакованих) 1000 грн.

26. Пральна машинка напівавтомат 800 грн.

27. Два дитячих велосипеди «Ardis» 1600 грн.

28. Бетономішалка 3400 грн.

29. Перфоратор 1500 грн.

30. Технічний фен 800 грн.

31. Електродрель 1000 грн.

32. Гумовий човен 4500 грн.

33. Бензокосарка 1500 грн.

34. Бензопилка 1500 грн.

Зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем склалися напружені стосунки щодо порядку користування спільно набутим майном, оскільки ОСОБА_3 вважає, що зазначене майно належить тільки йому, створив нестерпні умови для їхнього з дочкою проживання у будинку. Восени минулого року відповідач вигнав їх з будинку без особистих та дитячих речей, замінив замок на вхідних дверях, позбавивши їх права користування житловим будинком та майном.

Внаслідок таких обставин, з метою визнання своїх майнових прав позивач була вимушена звернутися до суду.

Враховуючи вищевикладене, просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , майно, зокрема:

- Кухонний стіл-шафу

- Комп`ютер (у зборі) монітор, системний блок, клавіатура, колонки

- Мікрохвильову піч «Gorenje»

- Стіл дитячий письмовий

- Книжкову полицю

- Холодильник LG

- Комод

- Комод із дзеркалом

- Ліжко односпальне-дитяче

- Хлібопіч

- Тумбу з раковиною для ванної кімнати

- Стіл-книжку розкладний

- Унітаз (не установлений, упакований)

- Бойлер (не установлений, упакований)

- Газову плиту «Гефест»

- Пральну машинку, автомат «Арістон»

- Пилосос

- Телевізор LG

- Холодильник LG

- Приставку Т2

- DVD плеєр

- Музичний центр

- Газовий котел

- Ванну (не установлену, в упаковці)

- Двоє міжкімнатних дверей (не установлених, упакованих)

- Пральну машинку напівавтомат

- Два дитячих велосипеди «Ardis»

- Бетономішалку

- Перфоратор

- Технічний фен

- Електродрель

- Гумовий човен

- Бензокосарку

- Бензопилку;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , гроші в сумі 8000 (вісім тисяч) дол. США, які були передані представнику власника автомобіля марки ВАЗ-21102, випуску 2001 року, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 за користування ним;

- поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, наступним чином:

1) Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у власність:

- Кухонний стіл-шафу

- Комп`ютер (у зборі) монітор, системний блок, клавіатура, колонки

- Мікрохвильову піч «Gorenje»

- Книжкову полицю

- Холодильник LG

- Комод

- Комод із дзеркалом

- Ліжко односпальне-дитяче

- Хлібопіч

- Стіл-книжку розкладний

- Унітаз (не установлений, упакований)

- Бойлер (не установлений, упакований)

- Газову плиту «Гефест»

- Пральну машинку, автомат «Арістон»

- Газовий котел

- Ванну (не установлену, в упаковці)

- Двоє міжкімнатних дверей (не установлених, в упаковці)

- Пральну машинку напівавтомат

- Два дитячих велосипеди «Ardis»;

2) Виділити відповідачу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у власність:

- Стіл дитячий письмовий

- Тумбу з раковиною для ванної кімнати

- Пилосос

- Телевізор LG

- Холодильник LG

- Приставку Т2

- DVD плеєр

- Музичний центр

- Бетономішалку

- Перфоратор

- Технічний фен

- Електродрель

- Резинову лодку

- Бензокосарку

- Бензопилку;

- гроші в сумі 8000 (вісім тисяч) дол. США, які було передано представнику власника автомобіля марки ВАЗ-21102, випуску 2001 року, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , за користування ним розділити по 1/2 частині між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 4000 (чотири тисячі) дол. США належні їй 1/2 частину грошей, які було передано представнику власника автомобіля марки ВАЗ-21102, випуску 2001 року, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , за користування ним;

- залишити автомобіль марки ВАЗ-21102, випуску 2001 року, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , у користуванні відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- визначити порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 наступним чином:

1) надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та доньці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користування житлові кімнати в натурі площею 12,7 кв.м. та 8,4 кв.м.;

2) надати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у користування житлову кімнату в натурі площею 6,0 кв.м.;

3) приміщення коридору площею 6,3 кв. м, котельні площею 2,8 кв. м, кухні площею 12,3 кв.м. залишити у спільному користуванні;

- судові витрати стягнути з відповідача.

У судове засідання позивачі та представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чумарний А.І. не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, на позовних вимогах наполягали та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат Янченко С.В. у судове засідання не з`явилися, хоча про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надали.

Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служби у справах дітей Гребінківської міської ради, ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у зв`язку з досягненням повноліття та набуттям повної цивільної дієздатності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.08.2001 року у Гребінківському відділі реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 ), що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 04.08.2001 року (а.с. 12).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 25.01.2019 року у справі №528/1173/18 вказаний шлюб було розірвано (а.с. 13-14).

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 28.05.2002 року Гребінківським відділом реєстрації актів громадянського стану, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 04.11.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 02.08.2018 року, виданим Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області (а.с. 16, 17).

19.07.2012 року між ОСОБА_12 (продавець) та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (покупці) був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , на приватизованій земельній ділянці (кадастровий номер: :52:043:0047) та в цілому складається із: в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м.), «в» - прибудови, «Б» - сараю-літньої кухні, «В» - сараю, «Г» - убиральні, «І» - вимощення, «№ 1-3» - огорожі, «№ 4» - колодязю питного, «№ 5» - ями вигрібної, який посвідчено приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М. 19.07.2012 року та зареєстровано в реєстрі № 353. Відповідно до умов договору за погодженням сторін продаж зазначеного житлового будинку вчинено за 76129 грн (а.с. 20).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав, номер витягу 35001150 від 31.07.2012 року, реєстраційний номер 36836531, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності у частці 1/2 є власністю ОСОБА_3 , та у частці 1/2 є власністю ОСОБА_1 (відповідно до договору купівлі-продажу ВРТ № 319899, посвідченого 19.07.2012 року приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М.) (а.с. 21).

З витягу з Державного реєстру правочинів № 11591753 від 19.07.2012 року, наданого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., вбачається, що набувачами за правочином № 5108287 (предмет правочину: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ) є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 22).

З технічного паспорту, виготовленого станом на 01.04.2012 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що він в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 48,5 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м.), «в» - прибудови, «Б» - сараю-літньої кухні, «В» - сараю, «Г» - убиральні, «І» - вимощення, «№ 1-3» - огорожі, «№ 4» - колодязю питного, «№ 5» - ями вигрібної (а.с.18-19).

19.07.2012 року між ОСОБА_12 (продавець) та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 (покупці) був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2093 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :52:043:0048, який посвідчено приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М. 19.07.2012 року та зареєстровано в реєстрі № 355. Відповідно до умов договору за погодженням сторін продаж зазначеної земельної ділянки вчинено за 43688 грн. (а.с. 23).

З витягу з Державного реєстру правочинів № 11591817 від 19.07.2012 року, наданого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., вбачається, що набувачами за правочином № 5108305 (предмет правочину: земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :52:043:0047 та :52:043:0048) є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 24).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер витягу 4312605 від 03.06.2013 року, реєстраційний номер 8, земельна ділянка площею 0,1093 га, з кадастровим номером :52:043:0054, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу ВТР № 319900, виданого 19.07.2012 року приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., є власністю у частці 1/2 ОСОБА_1 (а.с. 25).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, номер витягу 4318491 від 03.06.2013 року, реєстраційний номер 8, земельна ділянка площею 0,1093 га, з кадастровим номером :52:043:0054, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу ВТР № 319900, виданого 19.07.2012 року приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., є власністю у частці 1/2 ОСОБА_3 (а.с. 26).

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 4323690 та № 4309018 від 03.06.2013 року, реєстраційний номер 8, земельна ділянка площею 1000 га, з кадастровим номером :52:043:0053, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової приватної власності, відповідно до договору купівлі-продажу ВТР № 319900, виданого 19.07.2012 року приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., є власністю у частці 1/2 ОСОБА_1 та у частці 1/2 ОСОБА_3 (а.с. 27-28).

З довіреності, зареєстрованої у реєстрі за № 3792 від 20.09.2008 року та посвідченої приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ковальчук А.Г., та витягу про реєстрацію в ЄРД №8251390 від 20.09.2008 року, вбачається, що ОСОБА_13 уповноважив ОСОБА_7 або ОСОБА_14 або ОСОБА_7 розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 13.03.2008 року, автомобілем марки ВАЗ 21102, випуску 2001 року, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Довіреність видана на 5 років та дійсна до 20.09.2013 року з правом передоручення зазначених у них повноважень іншим особам та з правом використання ТЗ за межами України у порядку встановленому згідно чинного законодавства України (а.с. 29).

Довіреністю, зареєстрованою у реєстрі за № 2036 від 03.10.2009 року та посвідченою приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ковальчук А.Г., підтверджено, що ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розпоряджатися належним ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 13.03.2008 року, автомобілем марки ВАЗ 21102, випуску 2001 року, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Довіреність видана на 5 років та дійсна до 20.09.2013 року без права передоручення з правом використання ТЗ за межами України у порядку встановленому чинним законодавством України (а.с. 31).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.06.2019 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Гребінківської міської ради Жолобецькою В.М., ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_5 та батьками за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не може потрапити до власного будинку, бо чоловік змінив замок на вхідних дверях і не дає їм ключі (а.с. 70).

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , виданим 21.05.2021 року Черкаським міським відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 658, після укладення шлюбу з ОСОБА_15 , ОСОБА_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_16 » (а.с. 183).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого повторно 14.04.2022 року Гребінківським відділом ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 184).

Довідкою про внесення відомостей до ЄДДР № від 23.07.2021 року підтверджено, що місцем проживання ОСОБА_17 є: АДРЕСА_1 (а.с. 182).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

З ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст. 77, 78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Крім того, згідно зі статтею 174 СК України, майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на досліджені письмові докази по справі, як кожного окремо так і в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що спірне майно було придбано у період перебування та проживання у зареєстрованому шлюбі, і дана обставина не спростовувалася й самим відповідачем, а також враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду діяла також і в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , а остання після досягнення повноліття підтримала позовні вимоги у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов у частині визнання спільною сумісною власністю подружжя майна, вказаного у позовних вимогах, та його поділу між сторонами, виходячи з вимог заявлених позивачем, оскільки відповідач свого варіанту поділу не представив, підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь 4000 дол. США (1/2 частина грошей, переданих представнику власника за користування автомобілем) та про залишення вказаного автомобіля у користуванні відповідача ОСОБА_3 , однак з матеріалів справи вбачається, що довіреність, зареєстрована у реєстрі за № 2036 від 03.10.2009 року (на автомобіль марки ВАЗ 21102, випуску 2001 року, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1 ), була видана на 5 років та дійсна лише до 20.09.2013 року. Позивач вказує, що кошти були сплачені представнику власника саме за користування транспортним засобом, і не ставить питання про те, що за вчиненням одного правочину (нотаріально посвідчена довіреність) був прихований інший правочин, а саме договір купівлі-продажу автомобіля. Шлюб між сторонами розірвано 25.01.2019 року. Відповідно протягом терміну дії довіреності позивач мала змогу користуватися транспортним засобом. Доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль продовжує перебувати у користуванні чи власності відповідача після закінчення терміну дії довіреності суду надано не було.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для задоволення вказаних позовних вимог відсутні.

Згідно зі ст. 1 ЖК України, відповідно до вимог ст.ст. 41, 47 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, кожен має право на житло. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно положень частини першої та четвертої ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселеним із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу, зокрема, до свого житла.

У відповідності до статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, зокрема діти.

Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом цих норм закону, визначальним для встановлення порядку користування житловим приміщенням між власником і користувачем є домовленість.

Серед встановлених статтею 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів судом, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин, а зокрема, установлення правовідносин між власником і користувачем з приводу порядку користування житловим приміщення.

За загальним правилом, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Таким чином, зобов`язувати власників виділити конкретні приміщення суд не вправі, а власники самі повинні визначити місце для приживання їх членів сім`ї, зокрема дитини, оскільки право власності є непорушним, та втручання у нього без законних на те підстав не допускається.

Водночас, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2018 року по справі № 363/928/16-ц дійшов таких висновків: при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

За таких обставин, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 за час шлюбу набули у спільну часткову власність житловий будинок (по 1/2 частині кожному) і між сторонами виникла конфліктна ситуація, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, суд вважає за можливе визначити порядок користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наступним чином:

- надати ОСОБА_1 у користування житлові кімнати в натурі площею 8,4 кв.м. (1-5) та 6,0 кв.м. (1-6);

- надати ОСОБА_3 у користування житлову кімнату в натурі площею 12,7 (1-4);

- приміщення коридору площею 6,3 кв.м (1-1), котельні площею 2,8 кв.м (1-2), кухні площею 12,3 кв.м. (1-3) залишити у спільному користуванні.

Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції № 22271 від 11.03.2019 року (АТ «Полтава-банк») вбачається, що позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 768,40 гривень (а.с. 01).

Відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру фізичною особою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1921,00 грн.

Таким чином, сума судового збору при подачі позову ОСОБА_1 11.03.2019 року мала становити:

1768,00 грн за позовні вимоги майнового характеру, враховуючи ціну позову (69800,00 грн + 107000,00 грн, що еквівалентно 4000 дол. США згідно середнього курсу валют, станом на час звернення з позовом до суду);

1536,80 грн за дві позовні вимоги немайнового характеру (768,40 *2=1536,80 грн).

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з позивача на користь держави належить стягнути 301,60 грн відстроченого до ухвалення рішення судового збору (з урахуванням сплаченого мінімального судового збору), та з відповідача на користь держави належить стягнути 2234,80 грн судового збору (1536,80 грн за 2 немайнові вимоги + 698,00 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71, 174 СК України, ст.ст. 1, 9, 64, 150, 156 ЖК України, ст.ст. 15, 16, 29, 319, 321, 325, 358, 368, 372, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 11, 12, 61, 76-78, 81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Гребінківської міської ради, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна, розподіл майна, визначення порядку користування майном, усунення перешкод у користуванні майном задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , майно:

- Кухонний стіл-шафу

- Комп`ютер (у зборі) монітор, системний блок, клавіатура, колонки

- Мікрохвильову піч «Gorenje»

- Стіл дитячий письмовий

- Книжкову полицю

- Холодильник LG

- Комод

- Комод із дзеркалом

- Ліжко односпальне-дитяче

- Хлібопіч

- Тумбу з раковиною для ванної кімнати

- Стіл-книжку розкладний

- Унітаз (не установлений, упакований)

- Бойлер (не установлений, упакований)

- Газову плиту «Гефест»

- Пральну машинку, автомат «Арістон»

- Пилосос

- Телевізор LG

- Холодильник LG

- Приставку Т2

- DVD плеєр

- Музичний центр

- Газовий котел

- Ванну (не установлену, в упаковці)

- Двоє міжкімнатних дверей (не установлених, упакованих)

- Пральну машинку напівавтомат

- Два дитячих велосипеди «Ardis»

- Бетономішалку

- Перфоратор

- Технічний фен

- Електродрель

- Гумовий човен

- Бензокосарку

- Бензопилку

- грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) дол. США, що були передані ОСОБА_7 представнику власника автомобіля марки ВАЗ-21102, випуску 2001 року, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за користування ним.

У порядку поділу спільного сумісного майна колишнього подружжя виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , у власність:

- Кухонний стіл-шафу

- Комп`ютер (у зборі) монітор, системний блок, клавіатура, колонки

- Мікрохвильову піч «Gorenje»

- Книжкову полицю

- Холодильник LG

- Комод

- Комод із дзеркалом

- Ліжко односпальне-дитяче

- Хлібопіч

- Стіл-книжка розкладний

- Унітаз (не установлений, упакований)

- Бойлер (не установлений, упакований)

- Газову плиту «Гефест»

- Пральна машинку, автомат «Арістон»

- Газовий котел

- Ванну (не установлену, в упаковці)

- Двоє міжкімнатних дверей (не установлених, в упаковці)

- Пральну машинку напівавтомат

- Два дитячих велосипеди «Ardis»

У порядку поділу спільного сумісного майна колишнього подружжя виділити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , у власність:

- Стіл дитячий-письмовий

- Тумбу з раковиною для ванної кімнати

- Пилосос

- Телевізор LG

- Холодильник LG

- Приставку Т2

- DVD плеєр

- Музичний центр

- Бетономішалку

- Перфоратор

- Технічний фен

- Електродрель

- Резинову лодку

- Бензокосарку

- Бензопилку

Визначити порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 наступним чином:

- надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , у користування житлові кімнати в натурі площею 8,4 кв.м. (1-5) та 6,0 кв.м. (1-6);

- надати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , у користування житлову кімнату в натурі площею 12,7 (1-4);

- приміщення коридору площею 6,3 кв.м (1-1), котельні площею 2,8 кв.м (1-2), кухні площею 12,3 кв.м. (1-3) залишити у спільному користуванні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь держави судовий збір в сумі 301 (триста одна) грн 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , на користь держави судовий збір в сумі 2234 (дві тисячі двісті тридцять чотири) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.05.2023 року.

Суддя Я. В. Татіщева