Справа № 619/17/15-ц
Провадження № 4-с/535/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Мальцева С.О., секретар судового засідання Білик Н.О., розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 «на постанову та визнання незаконними дій державного виконавця», де заінтересованими особами є головний державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ в Харківській області Стадніченко Тетяна Олександрівна, ОСОБА_2 ,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати постанову ВП №62943616 від 03.09.2020 року Головного державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження та стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 10 000 грн. скасувати.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2021 року провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 «на постанову та визнання незаконними дій державного виконавця», де заінтересована особами є головний державний виконавець Міжрайонного відділу ДВС по Дергачівському та Золочівському районах ГТУЮ в Харківській області Стадніченко Т.О., ОСОБА_2 закрито.

Постановою Харківського апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 16 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2021 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у частині вимог скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стадніченко Т.О. про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови державного виконавця від 03 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у цій частині.

У судове засідання скаржник, представник скаржника та представник державної виконавчої служби не з`явилися про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню в частині відкриття виконавчого провадження з наступних підстав.

Згідно зі статтею 19 Конституції України , органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно ч.2 ст. 18 вказаного закону невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові від 18.10.2018 року у справі 442/2670/17 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання незалежно від факту звернення виконавчого документа до примусового виконання. Не виконання судового рішення у добровільному порядку змушує сторону, на користь якої прийнято судове рішення, звернутися у встановленому законом порядку до примусового виконання рішення, що створює для іншої сторони несприятливі наслідки, у тому числі у вигляді обов`язку сплати виконавчого збору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Розглядом справи установлено, що 03.09.2020 року на виконання до відділу надійшов виконавчий лист N°619/17/15-ц від 26.06.2018 року, про зобов?язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою , розташованою за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

03.09.2020 року державним виконавцем на підставі заяви ОСОБА_2 , в якій зазначалося про вчинення перешкод скаржником ОСОБА_1 та виконавчого листа винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією (т. 1 а. с. 8; 47).

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення скарги у частині вимог скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стадніченко Т. О. про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови державного виконавця від 03 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження, в зв`язку з чим слід відмовити у їх задоволені.

Керуючись ст. ст. 258-260, 442, 447 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги у частині вимог скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Стадніченко Т. О. про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови державного виконавця від 03 вересня 2020 року про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцять днів з дня її проголошення. Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити сторонам .

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2023 року.

Суддя: С.О. Мальцев