Справа № 753/1274/23
Провадження № 2/355/340/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ющенко Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Баришівка Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, -

В С Т А Н О В И В :

24.01.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач та відповідач розірвали шлюб у 2021 році, і надалі є зареєстрованими за однією адресою, а саме - АДРЕСА_1 , у цій квартирі знаходяться його особисті речі. Вказану квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку у 1989 році відповідач отримала на себе та чоловіка (позивача), а також на їх двох синів - ОСОБА_5 , 1985 року народження та ОСОБА_6 , 1981 року народження. Вказана квартира є приватизованою, частка позивача становить 1/4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.10.2004 № НОМЕР_1 . Перебуваючи в шлюбі, позивач постійно працював, з причини агресивної поведінки дружини та неприязних стосунків між ними, позивач з 2007 року постійно вимушено проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане домоволодіння зареєстроване на відповідача, підтверджується технічним паспортом на садибний будинок, реєстровий №23316084. Стосунки між відповідачем та позивачем тривалий час не підтримуються, це було багато в чому спричинене тим, що, перебуваючи в шлюбі, відповідач поводилась неприязно, грубо. Домоволодінням у с. Перемога Броварського району Київської області відповідач не цікавиться, у належному стані не підтримує, в ньому не проживає та не навідується. Натомість позивач, проживаючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , постійно дбає про домоволодіння, підтримує його у належному стані, ремонтує та відновлює. На утримання, ремонти, у в т.ч. капітальний, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , позивач витрачав кошти, відповідач жодного разу участі у витратах на це домоволодіння, з моменту набуття права власності, не брала. Позивач вважає, що вказане майно дружини за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості, оскільки воно було запущене, а зараз охайне, відбудоване та відремонтоване, доглянуте, і це вимагало від нього суттєвих грошових витрат, що підтверджується квитанціями про витрати. Інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 412 283 грн., що підтверджується технічною документацією. Водночас, ринкова вартість на сьогодні цього домоволодіння є набагато більшою. Позивач вважає, що дане домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна, який просять задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2023р., справу передано за підсудністю до Баришівського районного суду Київської області.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 24.03.2023р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 06.04.2023р. на 11:00 год.

16.05.2023р. представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 було надано на адресу суду відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7 повністю підтримав свої позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові; просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнали позовні вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов; у задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 2 ЦПК України визначає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 13.09.2022р., шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 5).

Згідно довідки про доходи №648012, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.01.2023р., ОСОБА_1 за період з 01.01.2022р. по 31.12.2022р. отримав пенсію у сумі 37 028, 42 грн. (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.10.2004р., ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 є власниками у рівних долях квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Згідно акту обстеження фактичного проживання особи №26 від 23.05.2023р., виданого старостою Перемозького старостинського округу Баришівської селищної ради, за адресою: буд. АДРЕСА_4 , в період з 2008р. по 10 травня 2022р. фактично проживала, без реєстрації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт проживання підтверджено свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с. 108)

Згідно заповіту ОСОБА_13 від 04.02.2008р., все своє майно вона заповіла своїй донці ОСОБА_2 (а.с. 124).

Згідно довідки, виданої виконкомом Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області №60 від 20.01.2022р.. мати ОСОБА_2 ОСОБА_13 буда зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_4 з 1995р. по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 на день її смерті у будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований. До складу спадкового майна ОСОБА_13 входить:

-житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в

АДРЕСА_4 ;

-земельна ділянка в

АДРЕСА_4 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 067387;

-землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на

території Перемозької сільської ради Баришівського району Київської області, згідно державних актів на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯГ № 170084 та серії ЯБ № 745567;

-грошовий вклад у відділенні Ощадного банку (а.с.125).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.03.2009р.,

посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Перемозькою сільською радою 04.02.2008р. і зареєстрованого в реєстрі за №51, спадкоємицею зазначеного у заповіті майна ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_2 (а.с. 130);

-згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме

майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.05.2023р., власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_4 , є ОСОБА_2 (а.с. 132 зв.).

Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Суд не приймає до уваги пояснення вказаних свідків, оскільки вони стосувались більшою мірою особистих відносин між позивачем та відповідачем; жодної належної та допустимої інформації стосовно предмету спору свідками надано не було .

Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1ст. 89ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми ст. ст.317,319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Набуваючи у власність майно, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 Сімейного кодексу України).

До майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності відноситься:

?майно, придбане за час шлюбу (за винятком речей індивідуального користування);

?прибутки отримані кожним із подружжя (заробітна плата, пенсія, стипендія та інші доходи);

?речі придбані одним із подружжя для професійних занять (музичні інструменти, лікарське устаткування, оргтехніка тощо).

Зазначений перелік не є вичерпним. Так, якщо майно дружини/чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості в наслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як відзначається у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

?майно, набуте нею, ним до шлюбу;

?майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

?майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

?житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

?земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України, поділу підлягає лише майно, яке належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності.

Майно, яке є особистою приватною власністю, поділу не підлягає.

Належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач не надав в ході розгляду справи у суді.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими .

Такі висновки ґрунтуються на положенні ст. ст.15,16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

В силу ч. 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що судом було задоволено клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору до постановлення судового рішення, з позивача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 358, 364, 367 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою : АДРЕСА_4 , до спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три грн.) грн. 60 коп. Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м. Київ 22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) МФО 899998, Рахунок отримувача: UA 0026001 Код класифікації доходів бюджет: 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.07.2023р.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева