Справа №672/758/23
Провадження №2/672/342/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (та з їх викликом) в залі суду міста Городка цивільну справу №672/758/23 за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

АТ "СГ "ТАС" (приватне) звернулося в суд з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди в порядку суброгації, посилаючись на те, що останній безпідставно відмовляється сплатити кошти в сумі 40570 грн. 56 коп., сплачені позивачем в якості страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту.

В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити, а саме: просить стягнути з відповідача 40570 грн. 56 коп. у якості відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить у задоволені позову відмовити, оскільки вважає, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована і сама страхова компанія мала б сплатити позивачу відповідну суму страхового відшкодування.

Оголосивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи із такого.

Судом об`єктивно встановлено, що 19.05.2020 року о 08.00 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Renault» д/н НОМЕР_1 на 274 км автодороги М-12 Стрий-Знаменка, на порушення п.п.12.1, 13.1 ПДР України, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes» д/н НОМЕР_2 , який під керуванням ОСОБА_2 зупинився попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_1 допустив вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Дана обставина підтверджена копією постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.06.2020 року (а.с. 38).

Транспортний засіб Mercedes д/н НОМЕР_2 , відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту №FO_000559039 на момент ДТП був застрахований в Приватному акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" (а.с.9-15).

Одним із страхових випадків за даним Договором є ДТП (під.21.1 п.21 Договору).

В результаті даної ДТП власнику транспортного засобу Mercedes д/н НОМЕР_2 ТОВ «Маріан-Агро» було завдано матеріального збитку в сумі 67331 грн. 00 коп., що підтверджується копією страхового акту №12425/28/920 від 10.06.2020 та додатком до нього розрахунком суми страхового відшкодування (а.с.7).

В той же час, як вбачається з тексту позовної заяви, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» згідно полісу №АО2608837, що підтверджується роздруківкою з сервісу перевірки чинності полісу внутрішнього страхування (а.с. 5).

Як вказує позивач, вони звернулись до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. Однак ТДВ «СК «Кредо» задовольнило заяву позивача частково, на суму 26760 грн. 44 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4939 (а.с. 32).

Згідно з ч.2 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у ст.. 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Отже, відносини між ПАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_1 у цій справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ТОВ «Маріан- Агро», в порядку суброгації.

Таким чином, до ПАТ «СГ «ТАС» перейшло право вимоги на підставі ст.993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У зв`язку із цим, судом має бути встановлено, який же максимальний розмір відшкодування шкоди був на момент ДТП, тобто у 2020 році.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого (пункт 9.2 статті 9 Закону № 1961-ІV).

Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.(п.9.5. Закону № 1961-ІV).

Розмір страхових виплат переглядався згідно з Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 538 від 09.04.2019 року страхові суми за внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у розмірі:

- за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 тис. грн. на одного потерпілого;

- за шкоду, заподіяну майну потерпілих 130 тис. грн. на одного потерпілого.

Отже, максимальний розмір відшкодування майнової шкоди у 2020 році був визначений у сумі 130 000 грн. на одного потерпілого.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається у даному випадку, судом не було встановлено факту того, що має місце недостатність страхового відшкодування через перевищення його лімітів.

При цьому, суд враховує наступну правову позицію ВС, яка неодноразово ним висловлювалась: Винуватець відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує розмір страхової суми або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати. Покладення відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 369/11812/18 від 11.11.2020 року; № 753/10416/17 від 05.11.2020 року; № 299/3583/15-ц від 04.11.2020 року; № 755/7666/19 від 15.10.2020 року; № 131/709/18 від 30.09.2020 року; № 583/3159/18 від 23.07.2020 року; № 525/1592/18 від 14.07.2020 року; № 200/12295/17 від 30.06.2020 року; № 361/10096/14-ц від 17.06.2020 року; № 201/12712/16-ц від 20.05.2020 року; № 756/2632/17 від 22.04.2020 року; № 447/819/16-ц від 08.04.2020 року; № 643/2224/17 від 18.03.2020 року; № 761/2941/17 від 10.03.2020 року; № 450/446/16-ц від 04.03.2020 року; № 755/5374/18 від 21.02.2020 року; № 648/4308/16-ц від 17.02.2020 року; № 916/2554/17 від 17.01.2020 року.

Суд констатує, що дійсно існують підстави для невиплати певних сум страховою компанією, обов`язок по виплаті яких може покладатись на винуватця ДТП (як то франшиза чи коефіцієнт фізичного зносу).

Так, страхова компанія відповідає за завдану шкоду у межах визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 911/286/20 від 21.12.2020 року. Вказаний висновок вказує, що потрібно віднімати при визначені меж відповідальності страхової та зазначає, що спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Проте, в суду відсутні будь-які відомості щодо розміру франшизи за полісом №АО2608837 і позивачем такі відомості суду не надані.

Також суд відкидає можливість існування в даному випадку коефіцієнту фізичного зносу по постраждалому автомобілю виходячи із такого.

Як вбачається із копії договору до Договору добровільного страхування наземного транспорту №FO_000559039 та копії технічного паспорта на транспортний засіб на момент ДТП вік транспортного засобу вантажного спеціалізованого малотоннажного фургону Mercedes д/н НОМЕР_2 становив 4 роки (а.с. 9-15,30).

В той же час, у п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначено, що Значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів.

Не надано суду позивачем і будь-яких інших доказів, які б давали підстави припускати, що вимога щодо різниці між виплаченим страховим відшкодуванням, підлягає до сплати саме відповідачем, а не ТДВ «СК «Кредо» згідно полісу №АО2608837.

Згідно ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому всупереч принципу змагальності цивільного судочинства позивачем не надано достатніх та допустимих доказів, а також останній не просив суд про сприяння у витребуванні відповідних доказів на підтвердження того, що відповідач має обов`язок щодо виплати вказаних коштів (різниці між встановленим лімітом та виплаченим позивачу страховим відшкодуванням).

За таких обставин у справі, вимоги позивача є недоведеними, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку суброгації відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", , 03062 проспект Перемоги 65 м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя: