Справа № 559/2723/23
Провадження № 2/559/641/2023
26 вересня 2023 року м. Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року розірвано. Від шлюбу мають трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 25 лютого 2015 року із відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 600 грн на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Наразі два сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 досягли повноліття. З 2020 року Радивилівським відділом державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягуються з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше гарантованого розміру, передбаченого СК України. Наразі матеріальний стан позивачки значно погіршився, також вона являється особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки є здоровим та працездатним. Скрутне матеріальне становище змушує позивачку звернутися до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів. Вважає, що визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає зміні та визначені у частці від заробітку відповідача.
Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка в судове засідання не з`явилась просить розгляд справи проводити у її відсутності, про що подала письмову заяву. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». Крім того, про час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Із змісту позовної заяви встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубенського міськрайонного суду від 26 січня 2016 року розірвано.
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 його батьками вказані сторони по справі (а.с.5).
Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 25 лютого 2016 року із відповідача на користь ОСОБА_8 стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 600 грн на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.8-9).

17 червня 2016 року позивачка змінила прізвище « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 , 2007 року народження, є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Згідно рахунку-фактури №45 від 07 серпня 2023 року ТОВ «Міжнародний центр нейрохірургії» вбачається, що ОСОБА_5 , 2007 року народження, встановлено діагноз Прогресуючий остеогенний (вроджений) сколіоз. Множинні вади розвитку хребта та грудної клітки. Плата за медичні послуги становить 300 000 грн без ПДВ (а.с.12).

Як вбачається з повідомлення Радивилівського віддіу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №8414 від 29.05.2023 року, на виконанні у відділі знаходиться виконавчий лист №559/3254/15-ц, виданий Дубенським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів. Станом на 29.05.2023 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку за період з 24.06.2016 по 31.05.2023 становить 159 936 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці (а.с.10,11).

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 , як одержувач аліментів, відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України, має право на звернення до суду з означеним позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Судом встановлено, що аліменти на утримання дитини стягуються у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно з подальшою індексацією та не можуть в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дитини.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом.

При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України.

Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни способу стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання сина і визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача, зокрема, в розмірі 1/4 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

На думку суду сплата аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини та прав відповідача. Разом з тим, це мінімальний розмір аліментів, передбачений законом.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1073,60 грн судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 180-182, 184, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 (адреса проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються щомісячно на підставі рішення Дубенського міськрайонного суду від 25 лютого 2016 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утриманні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 600 грн на кожну дитину, на стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , щомісячно аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Панчук