№2/760/14/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О., за участю секретаря судових засідань - Дубаніної О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив суд:

- стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 1 221 206,20 (один мільйон двісті двадцять одна тисяча двісті шість) гривень 20 копійок;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 12 212 (дванадцять тисяч двісті дванадцять) гривень 06 копійок.

В обґрунтування позову зазначає, що 31.12.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №К311221-2, згідно з умовами якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 747 143 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 30.06.2022.

Позивач зазначає, що відповідач 31.12.2021 власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 747 143 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 30.06.2022 включно.

Однак, відповідач вказані кошти у визначений договором строк не повернув, відтак позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.12.2022 відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала від 07.12.2022 та примірник позовної заяви з доданими до неї документами направлялись за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 згідно з інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА від 06.12.2022 №86919236, а саме: АДРЕСА_1 , приватний будинок, однак конверт повернувся до суду з відміткою «АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.03.2023 закрито підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про проведення засідання без участі представника позивача. Позовну заяву підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 31.12.2021 між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики №К311221-2.

Відповідно до п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 747 143,20 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,40 грн) на день укладення цього договору еквівалентно 27 268 (двадцять сім двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором 27 268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів, за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 6 (шість) місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 30.06.2022 (тридцятого червня дві тисячі двадцять другого) року включно. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

Пунктом 5 договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів:

- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «31» січня 2022 року включно;

- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «28» лютого 2022 року включно;

- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «31» березня 2022 року включно;

- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «30» квітня 2022 року включно;

- 30 907,20 (тридцять тисяч дев`ятсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 1 128 (одна тисяча сто двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «31» травня 2022 року включно;

- 592 607,20 (п`ятсот дев`яносто дві тисячі шістсот сім) гривень 20 копійок, що еквівалентно 21 628 (двадцять одна тисяча шістсот двадцять вісім) доларів США 00 центів - до «30» червня 2022 року включно.

Згідно з п. 8 договору позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору готівкою в м. Києві.

Відповідно до п. 9 договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим договором.

Пунктом 11 договору закріплено, що у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від поточної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Пунктом 12 договору визначено, що з метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за цим договором, в тому числі, щодо повернення суми позики, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає договір застави транспортного засобу.

Згідно з п. 13 договору у випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення за даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку.

Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за цим договором є передача в заставу рухомого майна: автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2021 року випуску, тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ СЕДАН, колір - ЧОРНИЙ, державний номер НОМЕР_2 , та належить позичальнику на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 15.09.2021 року, ТСЦ 8048.

Відповідно до розписки від 31.12.2021 ОСОБА_2 отримала позику від ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , у сумі 747 143,20 (сімсот сорок сім тисяч сто сорок три) гривні 20 копійок, що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (1 долар США = 27,40 грн) на день укладення цього договору еквівалентно 27 268 (двадцять сім тисяч двісті шістдесят вісім) доларів США 00 центів, згідно договору позики №К311221-2 і зобов`язалась повернути цю суму ОСОБА_1 в строк до «30» червня 2022 року включно.

У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

Згідно з частиною 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог та заяви про зменшення позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі частини першої статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 12 120,06 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 598, 610, 611, 901, 907 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 1 221 206,20 (один мільйон двісті двадцять одна тисяча двісті шість) гривень 20 копійок;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 12 120,06 (дванадцять тисяч сто двадцять гривень 06 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

.

Суддя Г.О. Козленко