Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/1976/22
Номер провадження: 2/511/65/23
23 березня 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Іванова О. В.,
секретаря Возняк Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за позовом
позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до
відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2
про поділ спільного майна подружжя ,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: - здійснити поділ спільного майна подружжя, а саме:
- гаражу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж -№ НОМЕР_3 (два);
- житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що у період з 16.06.2015 по 15.03.2021 р. вони з відповідачем перебували у шлюбі, за час шлюбу ними були придбані у спільну сумісну власність подружжя: земельна ділянка площею 0,0025 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , гараж -№ НОМЕР_3 ; гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж -№ НОМЕР_3 ; житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, площею 0,1044 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Після розлучення сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, у зв`язку з чим ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду, просить визначити за нею 2/3 частини всього майна, аргументуючи тим, що їх син ОСОБА_3 після розірвання шлюбу мешкає з нею та знаходиться на її забезпеченні.
Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.10.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 22.11.2022 року підготовче судове засідання було відкладено та продовжено строк підготовчого провадження.
17 січня 2023 року ухвалою суду підготовче провадження по даній цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі та винесенняя по справі заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, жодних заперечень або клопотань не надавав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши представлені докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2015 року, який 10 лютого 2021 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області було розірвано. (а.с. 7-8)
За час перебування у шлюбі, сторони придбали:
2) 25.03.2019 року гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Договором купівлі - продажу №525 виданий 25.03.2019 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №322889720 від 15.02.2023 р. власником якого є ОСОБА_2 ;
3)16.06.2020 року житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором купівлі - продажу №797 виданий 16.06.2020 року приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманською Л.М., а також інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №322890389 від 15.02.2023 року, власником якого є ОСОБА_2 ;
Відповідно до довідки №35-6 в будинку за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 .
Згідно зі ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
У відповідності до ст.60 СК України, майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Стаття 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У відповідності до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».
Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею 2/3 частини майна, обґрунтовуючи це тим, що їх з відповідачем неповнолітній син, ОСОБА_3 , після розірвання шлюбу мешкає з нею та знаходиться на її забезпеченні. Але судом не встановлено підстав для відступлення від засад рівності часток сторін при поділі спірного майна подружжя та для визнання за позивачем права власності на 2/3 частини майна замість за ч. 3 ст. 70 СК України, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту проживання з нею дитини, а також доказів, що б підтверджували, що розмір аліментів, які вона одержує, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування сина, також судом не встановлено будь-якої домовленості між подружжям з вказаного питання або встановлених законом.
З наведеного суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково , оскільки дійсно сторони придбали спірне майно під час перебування у шлюбі, а тому вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, частки в якому не визначались, а відтак є підстави вважати, що за ОСОБА_1 в силу закону належить 1/2 частина вказаного майна, підстав відступлення від рівних часток судом не встановлено.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3721,50 грн., що документально підтверджені.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя- задовольнити частково.
Визнати, що майно оформлене на ім`я ОСОБА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж -№ НОМЕР_3 (два).
- житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України з електронним носієм № НОМЕР_4 від 13.06.2022 року, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину майна, а саме:
- гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , гараж -№ НОМЕР_3 (два).
- житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3721,50 грн. .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуваннямп.15.5 Перехідних положень ЦПК.

Суддя О. В. Іванова