Справа № 296/9492/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" травня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Баса Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна та виключення запису про обтяження,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022 представник позивача адвокат Бас А.М. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Корольовського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна. Ппросив суд зняти арешт з нерухомого майна, що належить йому на праві приватної власності, а саме: вбудованого приміщення кафе-бару літ А; приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яке накладено арешт постановою Корольовського ВДВС м.Житомира у виконавчому провадженні №50783080 та виключити запис про обтяження №27424774 від 09.08.2018.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що він є власником вказаного нерухомого майна, на яке накладено арешт і це перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, в той час коли підстави для такого обтяження відсутні.

Ухвалою судді від 03 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін

В судове засідання призначене на 14-30 годину 10.05.2023 сторони та їх представники не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник аозивача просить позов задовільнити, відповідачі не заперечують проти цього.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути цивільну справу без участі сторін та їх представників за наданими суду доказами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив обставини та відповідн них визначив правовідносини, що склалися між сторонами.

Так судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - Банк), та ОСОБА_2 , (надалі - Позичальник, Боржник) був укладений Кредитний договір №207 (надалі - Кредитний договір). За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 150 000,00 дол. США для придбання ОСОБА_2 нерухомого майна - вбудованого приміщення кафе-бару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 04 квітня 2017 року зі сплатою 13,00 % річних

05 квітня 2007 року з метою забезпечення належного виконання умов Кредитного договору між Банком та ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір, відповідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно - вбудоване приміщення кафе-бару літ. «А», а саме, приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою.

01.09.2017 ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги №7922 відступило, а ОСОБА_3 набула права вимоги до ОСОБА_2 за Кредитним договором від 05 квітня 2007 року №207 з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є невід`ємними частинами, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Позичальника за Кредитним договором. в тому числі і належні Банку права за Іпотечним договором, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

30.10.2018 ОСОБА_3 на підставі договору про відступлення прав вимоги відступила, а ОСОБА_1 набув права вимоги до ОСОБА_2 за Кредитним договором від 05.04.2007 №207 з усіма додатковими угодами та невід`ємними частинами, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Позичальника за Кредитним договором в тому числі і права за Іпотечним договором від 05.04.2007, включаючи, але не обмежуючись, у разі невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором, право задовольнити свої вимоги за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

Так до ОСОБА_1 перейшли усі права Іпотекодержателя за Іпотечним договором від 05.04.2017.

Право приватної власності на вбудоване приміщення кафе-бару літ. «А», а саме, приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 зареєстроване 20.07.2021 державним реєстратором Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Богушем О.В., номер запису 43103278, на підставі іпотечного договору №4999 від 05.04.2007 , договорів про відступлення прав вимоги №630 від 01.09.2017 та №11567 від 30.10.2018, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №267046823 від 22 липня 2021 року (а.с.12).

Як вбачається із копії інформаційної довідки з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №284436125 від 12.11.2021, постановою Корольовського ВДВС міста Житомира ГТУЮ у Житомирській області про арешт майна боржника №50783080 від 09 серпня 2018 року накладено арешт на належне ОСОБА_2 вбудоване приміщення кафе-бару літ. «А», а саме, приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що у спеціальному розділі Реєстру державним реєстратором внесено запис про обтяження №27424774 від 09 серпня 2018 року (а.с.13-18).

Згідно листа Корольовського ВДВС у місті Житомирі від 16.11.2021 в провадженні віддділу перебували матеріали виконавчого провадження за № 50783080 з іиконання виконавчого листа № 2-37/12 виданого Богунським районним судом м.Житомира 9.11.2015 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості в сумі 1280030,56 грн та в ході примусового виконання рішення державним виконавцем було накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме:вбудоване приміщення кафе-бару загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44) та що арешт може бути зняти тільки за рішенням суду.

Отже, судом встановлено, що предметом спору у даній справі є вбудоване приміщення кафе-бару літ. «А», а саме, приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 яке перебуває під арештом накладеним в інтересах ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" за борги ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір суд виходить з наступного,

Щодо відповідачів по справі.

Згідно із ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.2 ст.51 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі №554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок «що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до ст.15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства в позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження № 12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Предметом спору у даній справі є звільнення з-під арешту вбудованого приміщення кафе-бару літ. «А», а саме, приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі. За результатами розгляду справи, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

При пред`явленні позову не до тих відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому.

ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), який не може бути відповідачем по справі, оскільки він не є ні боржником у справі ні особою в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях. Згідно додатків до позову боржником є ОСОБА_2 , а особою в інтересах якої накладено арешт є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а відділ ДВС- третьою особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином в задоволенні позову до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції слід відмовити, як до неналежного відповідача.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 , отримав у ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" кредит в сумі 150000,00 доларів США, та для забезпечення виконання свого зобов`язання уклав іпотечний договір щодо вбудованого приміщення кафе-бару загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому на підставі договорів про відступлення прав вимоги за іпотечним договором до ОСОБА_1 перейшли усі права Іпотекодержателя за Іпотечним договором від від 05.04.2007 та він став власником вбудованого приміщення кафе-бару літ. «А», а саме, приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою: АДРЕСА_1 про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №267046823 від 22.07. 2021

Згідно листа ДВС від 16.11.2021 в провадженні Корольовського ВДВС перебували матеріали виконавчого провадження за № 50783080 з та в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-37/12 виданого Богунським районним судом м.Житомира 9.11.2015 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ " Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованості в сумі 1280030,56 гривень, державним виконавцем було накладено арешт на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме: вбудоване приміщення кафе-бару загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.44) та що арешт може бути зняти тільки за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, наявність накладеного арешту перешкоджає позивачу здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються її права та інтереси.

Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Проте, там відсутня така підстава, як перехід прав Іпотекодержателя за Іпотечним договором .

В усіх інших випадках, як вбачається з ч. 5 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Суд вважає, що рішення на підставі якого було накладено арешт виконано реально, а тому наразі відсутні правові підстави для продовження дії обтяження у вигляді арешту рухомого майна, тому вимога позивача про звільнення майна з-під арешту підлягає задоволенню.

Щодо вимоги виключити запис про обтяження№27424774 від 09.08.2018, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень».

Пунктом 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» передбачено, що інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень», орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень» державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно чч. 1, 2 ст. 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Зняття арешту за рішенням суду є самостійною підставою для виключення даних відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відтак, додаткового скасування (виключення) з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження не потребує. Наведене також свідчить, що вказана вимога позивача є передчасною, отже вона задоволенню не підляягає.

Керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 37, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, - У Х В А Л И В :

Позовні вимоги представника позивача адвоката Баса Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна та виключення запису про обтяження, - задовільнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна : вбудованого приміщення кафе-бару літ. «А», а саме, приміщення 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за вказаною адресою: АДРЕСА_1 на яке накладено арешт постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби м.Житомира у виконавчому провадженні № 50783080

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарганарішеннясуду можебути подана до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя В. М. Шкиря