Справа № 2-5746/10 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/584/23 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Черняк О.В.,

державного виконавця Левчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2023 року ТзОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з вказаною заявою на обґрунтування зазначивши, що 13.09.2010 року Луцький міськрайонний суд Волинської області ухвалив рішення по справі № 2-5746/10 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку заплату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. 10.08.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», а ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0. Відповідно до Запиту від 08.02.2023року Товариству стало відомо, що впровадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №51762189з примусового виконання Виконавчого листа №2-5746/10 від 10.12.2010року, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 0. Таким чином, на час звернення до суду із цією заявою ТзОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником ПАТ «УКрСиббанк» у правовідносинах, які стали підставою розгляду цивільної справи № 2-5746/10.

Просить суд замінити вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 2-5746/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ..

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2023 року заяву задоволено.

Ухвалено замінити вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 2-5746/10 за позовом ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах представником, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та ухвалити нове судове рішення - про відмову в задоволенні заяви.

На адресу апеляційного суду від представника боржника ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи, з підстав зайнятості в іншому судовому засіданні.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Відповідно до частини 1, 2 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представник ОСОБА_2 на надав беззаперечних доказів того, що кримінальна справа в якій він приймає участь була призначена раніше ніж дана цивільна справа. Окрім того боржник не позбавлений права представляти себе самостійно (самопредставництво), однак в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.

Судом апеляційної інстанції у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Таким чином апеляційний суд визнав причини неявки представника позивача неповажними та відмовив у відкладенні розгляду справи. Також суд враховує положення частини 3 статті 369 та статті 372 ЦПК України згідно з якими, явка до суду апеляційної інстанції є правом учасника суду.

Заслухавши пояснення державного виконавця, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що заявником було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора до нового кредитора.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2010 року в цивільній справі № 2-5746/10 позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ ««УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у розмірі 841470, 99 грн., що еквівалентно 106254, 39 доларів США; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ ««УкрСиббанк» 1700 грн. судового збору, по 850 грн. з кожного та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, по 60 грн. з кожного.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2013 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ УкрСиббанк на ПАТ Дельта Банк у виконавчому проваджені № 24407368, відкритого 14.02.2011 року Другим відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа №2-5746/10, виданого 10.12.2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення на користь ПАТ УкрСиббанк з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 841470, 99 грн. та 910 грн. судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2013 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ УкрСиббанк на ПАТ Дельта Банк у виконавчому проваджені, відкритого 14.02.2011 року Другим відділом Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа №2-5746/10, виданого 10.12.2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення на користь ПАТ УкрСиббанк з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 841470, 99 грн. та 910 грн. судових витрат.

10.08.2020року між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №2301/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТзОВ «Вердикт Капітал», а ТзОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0.

Таким чином, ТзОВ «Вердикт Капітал» є новим стягувачем у правовідносинах, які виникли на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2010 року в цивільній справі № 2-5746/10.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою та абзацом 1 частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, виконавче провадження є однією зі стадій судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового процесу на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і правонаступництва.

Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

При такій заміні кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до умов договору та у відповідності до ст. 512 Цивільного кодексу України, ТзОВ « Вердикт Капітал» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Укрсиббанку» заміненого на ПАТ «Дельта Банк», зазначені у Додатку зокрема: за кредитним договором № .

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про не подання доказів щодо відкриття виконавчого провадження за спірними вимогами.

Судом першої інстанції встановлено, що на час звернення з заявою про заміну стягувача у відділ ДВС перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання рішення рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.09.2010 року в цивільній справі № 2-5746/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у розмірі 841470, 99 грн. В суді апеляційної інстанції державний виконавець вказані обставини підтвердила, вказавши, що з моменту відкриття виконавчого провадження - 25.07.2016 року по виконанню виконавчого листа №2-5746/10, вчиняються виконавчі дії спрямовані на повне виконання рішення суду.

Безпідставними є твердження апелянта про необхідність подання окремих заяв про заміну стягувача по кожному боржнику. Рішенням суду, що виконується стягнуто солідарно з боржників існуючу заборгованість.

Необхідно зауважити, що заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень ст. 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни.

Підставою для заміни сторони у зобов`язанні, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , яка подана в його інтересах представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: