Постанова

Іменем України

19 липня 2022 року

м. Київ

справа № 753/825/20

провадження № 61-5118св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 рокуу складі колегії суддів: Приходька К. П., Писаної Т. О., Журби С. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року Акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного договору від 25 вересня 2007 року ОСОБА_1 отримав у банку кредит у розмірі 27 933,20 доларів США у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 18 344 доларів США для купівлі автомобіля; 6,79 доларів США для сплати за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 9 398,77 доларів США на сплату страхових платежів; 183,64 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту.

За користування кредитними коштами ОСОБА_1 щомісяця повинен був надати банку кошти у сумі 346,60 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до договору поруки від 25 вересня 2007 року та договору поруки від 03 вересня 2013 року, укладеними з банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредиту, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У зв`язку з неналежним виконання своїх зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 28 листопада 2019 року становить 44 023,97 доларів США.

Ураховуючи наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідачів солідарно вказаний розмір кредитної заборгованості.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2007 року у розмірі 44 023,97 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року заяву ОСОБА_3 про скасування заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року задоволено.

Скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року та справу призначено до судового розгляду.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року у складі судді Колесник О. М. позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 вересня 2007 року у розмірі 44 023,97 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що банк виконав свої зобов`язання, надавши кредит ОСОБА_1 , а він належно умови кредитного договору не виконав та не сплатив суму заборгованості у розмірі 44 023,97 доларів США, тому, оскільки поручителі зобов`язались нести солідарну відповідальність з останнім, заявлену суму заборгованості слід стягнути на користь банку солідарно з відповідачів.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року, з урахуванням ухвали Київського апеляційного суду від 10 березня 2023 року про виправлення описки, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 23 753,18 грн та витрати на правову допомоги у розмірі 69 500 грн.

У решті рішення суду першої інстанції не переглядалося, оскільки не оскаржувалося іншими відповідачами.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, якою було збільшено розмір зобов`язань кредитора та збільшено строк кредитування, при цьому поручитель ОСОБА_3 про зміни, які потягли збільшення обсягу відповідальності поручителя, не повідомлявся та не давав свою згоду на таке збільшення відповідальності, тому його порука припинилася.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 69 500 грн, є співмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатами обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору і доведеними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2023 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомоги у розмірі 69 500 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

У решті судове рішення не оскаржується, тому Верховним Судом відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України не перевіряється.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що заявлений ОСОБА_3 розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції є завищеним, належно необґрунтованим та неспівмірним зі складністю справи, тому апеляційний суд безпідставно повністю задовольнив відповідну заяву відповідача.

Щодо відзиву на касаційну скаргу

Верховний Суд не приймає до уваги відзив, поданий до суду у травні 2023 року представником ОСОБА_3 - адвокатом Кісілевичем О. М., оскільки заявник у супереч положенню частини четвертої статті 395 ЦПК України не надав суду докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2023 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

03 травня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2023 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень АТ КБ «ПриватБанк» зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та постановах Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/,4201/19, від 20 листопада 2020 року у справі № 910/1307/19, від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, від 12 травня 2021 року у справі № 235/4969/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 910/5998/20, від 06 жовтня 2022 року у справі № 916/840/21, від 25 жовтня 2022 року у справі № 910/19650/20, від 16 грудня 2022 року у справі № 761/34905/20, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судове рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно із частиною тринадцять статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Апеляційним судом було встановлено, що згідно з детальним описом наданих послуг, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги по справі, ОСОБА_3 під час апеляційного перегляду справи були надані такі юридичні послуги як: ознайомлення з матеріалами справи, складення апеляційної скарги, участь у судових засіданнях у справі.

Згідно з розрахунком суми судових витрат на правничу допомогу, вартість ознайомлення з матеріалами справи становить 1 200 грн, вартість складення апеляційної скарги становить 1200 грн, вартість участі у судових засіданнях становить 3500 грн.

Також, до суми витрат на правничу допомогу, заявник включив гонорар успіху у розмірі 52 800 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» подало до апеляційного суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, вказавши, що їх розмір є завищеним та неспівмірним зі складністю справи (том 2, а. с. 235), проте належно свої доводи не обґрунтувало, тому всупереч положенню частини шостої статті 137 ЦПК України не довело неспівмірність розміру заявлених судових витрат на правничу допомогу, що було їх процесуальним обов`язком.

Посилання заявника на правові висновки Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду не впливають на висновки апеляційного суду та на законність ухваленого ним судового рішення в оскаржуваній частині, оскільки не спростовують той факт, що банк, подавши клопотання про зменшення розміру судових витрат, його належно не обґрунтував та не конкретизував, навівши у клопотанні загальний, теоретичний аналіз відповідних норм процесуального права.

Отже, доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції в оскаржуваній частині, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права, були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції із наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість його постанови не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 753/825/20 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець С. Ф. Хопта