Ухвала

Іменем України

09 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 296/6102/21

провадження № 61-12517ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і просив 1) визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації інформацію, автором якої є ОСОБА_2 , розміщену та поширену у листі №44 від 26 лютого 2021 року на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області про те, що: « ОСОБА_1 , який 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні Житомирського торговельно-економічного коледжу»; 2) зобов`язати ОСОБА_2 у строк не пізніше 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, викладену у листі №44 від 26 лютому 2021 року; 3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 100 000,00 грн.

Вважав, що викладені у листі №44 від 26 лютого 2021 року відомості є завідомо неправдивими, та такими, що ганьблять його честь, гідність та ділову репутацію. Вказана інформація має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення ним (позивачем) закону, загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі та не є оціночним судженням. Крім того вказував, що поширення неправдивої інформації свідчить про принизливе ставлення відповідача до нього як до людини, так і до депутата, що в свою чергу впливає на зниження цінності його особи.

Зазначав, що внаслідок поширення недостовірної інформації він зазнав фізичних і моральних страждань, що призвело до тривалого погіршення стану здоров`я та необхідністю перебування на лікуванні у лікарні, тому вважає, що сума у розмірі 100 000,00 грн є мінімальною для відшкодування його душевних страждань.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації інформацію, автором якої є ОСОБА_2 , розміщену та поширену у листі № 44 від 26 лютого 2021 року на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області про те, що: « ОСОБА_1 , який 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні Житомирського торговельно-економічного коледжу. В кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали.» та «Однак, не реагуючи на зауваження, перебуваючи з запахом алкоголю погрожував втручанням в роботу навчального закладу.».

Зобов`язано ОСОБА_2 у строк не пізніше 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, викладену у листі №44 від 26 лютого 2021 року, шляхом направлення офіційного листа від директора Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу на ім`я голови Коростенської міської ради Житомирської області з наступним текстом: «У листі №44 від 26 лютого 2021 року мною, директором Житомирського торговельно - економічного фахового коледжу ОСОБА_2., викладені недостовірні та неправдиві відомості відносно депутата Коростенської районної ради 8 скликання ОСОБА_1 , а саме, що він 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні Житомирського торговельно - економічного коледжу. В кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали.» та «Однак, не реагуючи на зауваження, перебуваючи з запахом алкоголю погрожував втручанням в роботу навчального закладу.».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації у розмірі 1 000,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо спростування інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена, а також вимог про стягнення моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира 16 серпня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанову суду апеляційної інстанції аргументовано тим, що надісланий ОСОБА_2 лист №44 від 26 лютого 2021 року по своїй суті є зверненням до компетентного органу щодо застосування заходів впливу щодо депутата Коростенської районної ради ОСОБА_1 , а тому є реалізацією особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширенням недостовірної інформації.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Рупс В. О. 22 серпня 2023 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року та залишити в силі рішення Корольовського районного суду м. Житомира 16 серпня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2023 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження, скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У вересні 2023 року заявником вимоги вказаної ухвали Верховного Суду виконано у встановлений строк, надано уточнену редакцію касаційної скарги, яка містить підстави касаційного оскарження.

Касаційну скаргу та її уточнена редакція мотивовано тим, що інформація, яку просить спростувати заявник, має негативний характер, є недостовірною та не є оціночним судженням, що було проігноровано судом апеляційної інстанції. Вказує, що поширення зазначеної інформації порушує немайнові права ОСОБА_1 на честь, гідність та ділову репутацію, а обов`язок доказування достовірності такої інформації покладається на відповідача.

Також посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 17 червня 2020 року в справі № 334/11068/15-ц, від 20 травня 2020 року в справі № 758/12586/15-ц, від 21 січня 2019 року в справі №757/11377/17, від 16 травня 2018 року в справі №757/15956/16-ц, від 20 березня 2019 року в справі № 758/14324/15-ц, від 10 квітня 2019 року в справі №398/4136/15-ц, від 24 квітня 2019 року в справі № 569/5269/16-ц, від 22 травня 2019 року в справі № 757/22307/17, від 11 вересня 2019 року в справі № 757/40646/17, від 20 лютого 2020 року в справі №462/4634/17, від 27 травня 2020 року в справі № 757/72390/17, від 30 липня 2020 року в справі № 200/20351/18, від 10 квітня 2019 року в справі № 398/4136/15-ц, від 15 квітня 2019 року в справі № 182/6720/17, від 24 квітня 2019 року в справі №569/5269/16-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року в справі № 904/4494/18.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з огляду на наступне.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 обраний депутатом Коростенської районної ради VIII скликання.

ОСОБА_1 звернувся до директора коледжу Губарєва Г. Л., як депутат районної ради, оскільки до нього звернувся мешканець м. Коростеня ОСОБА_4 з приводу незаконних дій.

Директор Відокремленого структурного підрозділу «Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Київського національного торговельно-економічного університету» ОСОБА_2. 26 лютого 2021 року надіслав лист №44 на ім`я голови Коростенської районної ради Житомирської області Гаєвської Ю. А., в якому повідомив наступну інформацію: "Адміністрація ВСП "Житомирський торговельно-економічний фаховий коледж Київського національного торговельно-економічного університету" просить звернути увагу на поведінку депутата Коростенської районної ради VIII скликання ОСОБА_1 , який 15 лютого 2021 року близько 10:00 год. вчинив скандал в приміщенні коледжу. У кабінеті директора навчального закладу поводив себе цинічно і зухвало, погрожуючи працівникам коледжу і висловлюючи на їх адресу образливі слова. При цьому він активно використовував наявність посвідчення депутата і ганьбив своєю поведінкою довіру громадян, які його обрали. ОСОБА_1 було роз`яснено, що його повноваження поширюються виключно на територію Коростенської районної ради і розмовляти у манері, яка принижує честь і гідність незнайомих йому людей, він не повинен. Однак, не реагуючи на зауваження він, перебуваючи з запахом алкоголю, погрожував втручанням в роботу навчального закладу, вимагав викликати для нього працівників, з якими він бажає спілкуватися".

Звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 вказав, що зазначеним вище листом № 44 від 26 лютого 2021 року, директор Житомирського торговельно-економічного фахового коледжу ОСОБА_2. звинуватив його у зухвалій поведінці, висловленні погроз та образ працівникам коледжу, вчиненні скандалу та перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, чим поширив про позивача відомості, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію.

Лист за № 44 від 26 лютого 2021 року відповідачем було направлено на ім`я голови Коростенської міської ради відносно дій ОСОБА_1 , як депутата районної ради.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Главою 22 Цивільного кодексу України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких: право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації, та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши зміст поширеної відповідачем інформації щодо позивача в її системному зв`язку з фактичними обставинами справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Суд правильно встановив, що зазначена відповідачем у листі інформація не є такою, що порушує немайнові права позивача і за своїм змістом не є такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, що підлягає судовому захисту відповідно до приписів статті 277 ЦК України.

Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України підстав для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська
А. Ю. Зайцев В. М. Коротун