Справа № 358/1064/21 Провадження № 2-з/358/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області, орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Глуховецької селищної ради Козятинського району Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини.

19 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Богуславського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд:

- зобов`язати ОСОБА_2 , (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , забезпечувати у вівторок, четвер та неділю з 19:00 год. до 21:00 год. за київським часом дистанційний контакт ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «Facebook», « ОСОБА_4 », «Telegram» (з можливістю вибору будь-якого із зазначених за стосунків з огляду на ймовірність того що якийсь із них може бути заблокований на території України) тривалістю 15 хвилин;

- стягнути із відповідача - ОСОБА_2 , (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову та розгляд заяви здійснити без виклику сторін.

Вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 має спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він, як батько їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 , усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про сина, який після їх розлучення з бувшою дружиною проживає з матір`ю. При цьому зазначає, що відповідачка умисно позбавляє його як батька дитини найнеобхіднішого та найпростішого, що не потребує фізичного та візуального контакту, адже ОСОБА_2 позбавляє його можливості поговорити з сином по телефону, оскільки переважна більшість дзвінків на її телефон відповідачкою ігнорується, тому він вважає такі діяння відповідачки протиправними. Крім того, всі прохання надати можливість поговорити із сином за допомогою дистанційних засобів комунікації (відеодзвінки через мобільні застосунки «Viber», «Facebook», «Messenger», «Telegram» ) відповідачкою також ігноруються.

Оскільки, заявнику чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, що може істотно ускладнити виконання остаточного рішення суду про визначення місця проживання їх спільної дитини та призвести до фактичної неможливості його виконання з причин повного (остаточного) розриву психологічних та емоційних зв`язків між батьком та сином, просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст. 150 ЦПК України, пункти 2, 3 ч. 1 якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 своєї постанови від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 «Конвенції про права дитини», передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно п. 3 ст. 9 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У Параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» ( № 2 ) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansenv. Norway» від 07.08.1996, § 78 ).

Відповідно до ст. 141, 153 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини; мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини ( ч. 1- 3ст. 157 СК України ).

Про необхідність та важливість контакту дитини з кожним із батьків під час тривання судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дітей неодноразово наголошував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який фактично проживає з матір`ю.

Обставини, викладені в заяві про забезпечення позову та докази надані в їх підтвердження вказують на наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову.

З огляду на вищенаведене захід забезпечення позову, запропонований заявником, у вигляді зобов`язання ОСОБА_2 забезпечувати спілкування та відозв`язок батька і сином із встановленням графіку їх спілкування відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, (вказане підтверджується зокрема і судовою практикою, а саме ухвалами по справам № 751/6980/20, № 361/8355/21 з ЄДРСРУ ).

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від спілкування із батьком. А тому, з метою запобігання втрати емоційного контакту батька з малолітньою дитиною, погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, та остаточного вирішення питання про встановлення місця проживання дитини, необхідно застосувати захід забезпечення позову у спірних правовідносинах із дотриманням вимог законодавства.

При цьому, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дитиною, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, оскільки таке забезпечення є співмірним із заявленим позовом і цим забезпеченням та не вирішується спір по суті, а лише вживаються заходи щодо можливості підтримання дистанційного контакту дитини з батьком на час вирішення спору по суті.

Визначені законом підстави для вжиття зустрічного забезпечення у даній справі станом на час розгляду клопотання відсутні.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , у вівторок, четвер та неділю, у проміжок часу з 19:00 год. до 20:00 год. за київським часом, забезпечувати дистанційний контакт ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), тривалістю до 15 хвилин, шляхом відеозв`язку за допомогою мобільного застосунку «Viber».

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвалу про забезпечення позову виконувати негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Богуславський районний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов