Справа №760/8073/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Усатової І.А.

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

27.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, та спросить суд:

- скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м.Києва від 08.07.2019 у справі №760/8073/19.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 08.07.2019 ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва, під головуванням судді Усатової І.А., було задоволено подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Т.Є. про видачу дубліката виконавчого документа та видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи з 01.03.2006 і до її повноліття.

Зазначає, що про вищевказане судове засідання його ніхто не повідомляв, тому він не був на ньому присутній та не міг висловити свою думку щодо захисту своїх прав та інтересів.

Відповідач не погоджується із ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 08.07.2019 у справі №760/8073/19, та вважає, що остання постановлена із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Так, вказує, що подання державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Сніжинського Т.Є. обґрунтовано тим, що на адресу вказаного органу надходив виконавчий лист по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, що був виданий на підставі рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 11.06.2006 у справі, однак, 13.08.2015 державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого листа.

Окрім того, акцентує увагу на тому, що застосування в ухвалі Солом?янського районного суду міста Києва від 08.07.2019 у справі №760/8073/19 п.п. 17.4) п. 17) Розділу XIII "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України є не можливим та не законним, оскільки факт втрати вищевказаного виконавчого листа датований 28.02.2019, що підтверджується актом втрати виконавчого документа від 28.02.2019, а Реєстр почав функціонувати 05.01.2017, тобто задовго до втрати виконавчого листа.

Вважає, що державний виконавець Дарницького РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Сніжинський Т.Є. не був уповноважений звертатись до Солом?янського районного суду міста Києва з поданням про видачу дубліката виконавчого документа, оскільки останнім не здійснювалось виконавче провадження за вищезазначеним виконавчим листом, а Солом?янський районний суд міста Києва не мав права задовольняти подання вказаного державного виконавця.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, дублікат виконавчий листа №2-1693/2006, було видано Солом?янським районним судом міста Києва 30.10.2019 на підставі ухвали вказаного суду від 08.07.2019 у справі №760/8073/19 помилково, просить задовольнити заяву.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду заяви повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Виходячи з цього, на підставі ч.3 ст.432 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати заяву у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 11 квітня 2006 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2006 і до її повноліття.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист про стягнення аліментів №2-1693 від 11.04.2006.

Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 08.07.2019 (справа №760/8073/19) задоволено подання старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Сніжинського Т.Є. про видачу дубліката виконавчого документа у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, що був виданий на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 квітня 2006 року у справі №2-1693 за 2006 рік про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2006 і до її повноліття.

Заявник ОСОБА_1 не погоджується та вважає, що дублікат виконавчого листа слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки державний виконавець не був уповноважений звертатись до Солом?янського районного суду міста Києва з поданням про видачу дубліката виконавчого документа, а у суду не було підстав задовольняти подання вказаного державного виконавця.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень пункту 17.4 Перехідних положень у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

У постанові від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Відповідно ч.ч.1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Аналізуючи зміст поданої ОСОБА_1 заяви, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що суть поданої заяви зводиться лише до переоцінки доказів при розгляді питання про видачу дубліката виконавчого листа. Суд констатує, що ухвала суду про видачу дубліката виконавчого листа сторонами не оскаржувалась, набрала законної сили та є преюдиційним фактом, а тому доведенню її незаконності не підлягає.

Підстави для визнання дубліката виконавчого листа, котрий має силу оригіналу, передбачені частиною 2 статті 432 ЦПК України, і суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При розгляді заяви заявник таких не навів, а суд відповідно таких не встановив.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 12, 13, 81, 160, 165,186, 260, 261, 431, 432 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А.Усатова