Справа № 453/1298/21
№ провадження 2/453/31/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И /заочне/
21 вересня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Корнути Т.Б,
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс-Банк», про скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва та рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння,-
16.09.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванни Володимирівни, в якій просить:
- скасувати Свідоцтво, серії та номер 2128, видане 06.07.2021 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В.;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59122031 від 06.07.2021 року 14:08:37 приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванни Володимирівни;
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 16.09.2021 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області поновлено провадження у справі, з визначенням дати судового засідання.
Розгляд справи відбувся 21.09.2023 без учасників справи.
Позовна заява обгрунтована тим, що Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 23 жовтня 2009 року було видано відповідний виконавчий лист.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Моковецького Зоряна Вікторовича від 13.10.2020 року було відкрито виконавче провадження ВП №63300202 по виконанню виконавчого листа №6-108/11 виданого 25.07.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту у розмірі 1 107 565, 16 грн. та третейського збору у розмірі 11 475, 65 грн.
20.11.2020 року позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким Зоряном Вікторовичем на адресу ДП «Сетам» було направлено заявку №3/36 з метою внесення в Систему реалізації майна інформації про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна належного на праві власності боржнику, в якій зазначено, що вартість майна що передається на реалізацію становить 212 336 грн.
Згідно з повідомленням ДП «Сетам» від 12.01.2021 року №142/08-18-21 слідує, що нерухоме майно виставлено на повторні торги з початковою ціною продажу 169 868, 80грн.; день та час проведення перших електронних торгів було назначено на 04.02.2021 року. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №524474 від 04.02.2021 року, торги не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.
15 лютого 2021 року, АТ «Альфа Банк» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. із заявою №8242028, в якій висловило бажання залишити за собою нереалізований на прилюдних торгах предмет іпотеки.
Позивач вважає, що передача приватним виконавцем належної йому земельної ділянки стягувачу-іпотекодержателю, яка оформлена Актом про реалізацію предмета іпотеки та видане на його підставі Свідоцтво є протиправною та такою, що порушує його права у відповідності до ЗУ «Про іпотеку», в зв`язку із чим змушений звернутися в суд із вказаною позовною заявою.
01.10.2021 року на адресу суду за вх. №5315 надійшов відзив відповідача - Державного підприємства «Сетам», в якому заперечує, щодо задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.
Торги за лотом № 461560 було призначено до проведення на 04.02.2021 року. Проте, дані торги не відбулись через відмову відсутність допущених учасників торгів, про що було складено протокол проведення електронних торгів № 524474, який було сформовано 04.02.2021 року.
У пункті 11 розділу III Порядку зазначено, що інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги (торги за фіксованого ціною), вноситься Організатором згідно з документами, наданими відповідно до пунктів 2,3 розділу 11 цього Порядку. Тобто документів підготовленими державною виконавчою службою або приватним виконавцем.
Відповідно до п.п. 3,4 розділу 11 Порядку Державний виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна.
Приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від нееанкційовапого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу і цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункт) 3 розділу II цього Порядку - в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи.
В той же час, відповідно до абзацу 4 пункту 4 розділу N Порядку перевірка змістузаявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи,а також за достовірністьінформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби (приватний виконавець).
Таким чином, інформаційне повідомлення про лот формується Організатором виключно на підставі заявки виконавця. ДП СЕТАМ" виконує функції Організатора електронних торгів, який діє в межах повноважень, визначених Порядком. Саме приватний виконавець несе особисту відповідальність за повноту та достовірність інформації, що розміщена в Системі, оскільки Організатор торгів вносить тільки ту інформацію про лот, яка зазначена в заявці виконавця.
Цей висновок узгоджується із нормами ст.ст. 650, 655 та ч.4 ст. 656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів.
Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (ч.1 ст. 215 ЦК України).
Аналіз положень «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір.
08.10.2021 року на адресу суду за вх. №5457 надійшов до суду відзив представника АТ «Альфа-Банк» О. Гаполяк на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Таким чином, правова природа продажу майна з електронних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (с.с. 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, що затверджений Міністерством юстиції України від 29.09.2016 року за №2831/5.
Так, приватним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 6-108/11 виданого 03.03.2011 року Дніпровським районним судом міста Києва (дублікат виданий 25.07.2014 року) про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 107 565,16 грн. не допущено порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» та здійснено підготовчі дії з метою проведення електронних торгів у суворій відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Однак на час складання, 01.03.2021 року, приватним виконавцем Маковецьким З.В. акту про реалізацію предмета іпотеки рішення за скаргою ОСОБА_1 заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа - Банк», Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович про визнання неправомірними дії приватного виконавця прийнято не було, та й зокрема згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала за вказаною скаргою оприлюднено лише 05.05.2021 року. Ні АТ «Альфа-Банк», ні приватним виконавецем, станом на даний час не отримано ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 18.03.2021 року, і Банк дізнався про її існування тільки з позову ОСОБА_1 . Так, АТ «Альфа-Банк» 06.10.2021 року подано апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 18.03.2021 року.
Як уже зазначалось, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-116 цс 12, оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. Складання за результатами прилюдних торгів акта про їх проведення (акта про реалізацію предмета іпотеки) є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах. Оскільки відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, то така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. 203,215 Цивільного кодексу України).
Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набуваєься на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Проте, позивач у позовній заяві не заявляв вимогу про визнання прилюдних торгів недійсними (визнання правочину недійсним), судових рішень про визнання вказаних прилюдних торгів недійсними (визнання правочину недійсним) немає.
08.10.2021 року на адресу суду за вх. №5459 надійшов до суду відзив приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В. на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому зазначено наступне.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійне нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.
У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідний висновок щодо суб`єктного складу учасників справи зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 14-233цсі8. Верховний Суд у складі колегії Третьої судової палати Касаційного цивільного суду V постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано (пункти 57, 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16).
Київський апеляційний суд у своїй постанові від 02.11.2020 року по справі: №752/8820/17 з висновками якого погодився Верховний Суд, виклавши їх у своїй Постанові від 22.07.2021 року по справі №752/8820/17 зазначив: «Колегія суддів апеляційного cуду зауважила, що зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом першої інстанції, обставини справи підтверджують, що спір у позивача є саме із відповідачем ОСОБА 2 з приводу порушення ним права власності позивача на квартиру внаслідок лв ОСОБА 2 щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повнолітні» цивільному процесі може бути стороною саме як гака особа, а не як нотаріус, держа реєстратор тощо. Отже, на думку апеляційного суду, позовна вимога про визнаї недійсним свідоцтва про право власності на квартиру не може бути звернена приватного нотаріуса, якого позивач зазначив співвідповідачем. Державні реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду про скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яки заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Отже апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував фактичні обставин справи, вимог закону, не надав оцінку всім доказам у справі і прийшов до помилкового висновку про задоволення позову до приватного нотаріуса КМНО Михайленка С.А. та стягнення із нього судових витрат, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмова у задоволенні позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палата Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлш залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова апеляційного суду - без змів, оскільки її ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.» .
Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особою, яка звернулася до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.
19.10.2021 року на адресу суду за вх. №5655 надійшла до суду відповідь позивача ОСОБА_1 на відзив відповідлача АТ «Альфа-Банк», в якому зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України, одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою, третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.
В той же час, процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця- учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання зі сторони продавця - акт про проведені прилюдні торги.
Стаття 650 ЦК України, закріплює такий спосіб реалізації майна як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, які мають встановлювати особливості укладення цих договорів.
До цього зводиться і зміст припису частини четвертої статті 656 ЦК України, згідно з яким до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
У статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені наслідки нереалізації арештованого манйна на прилюдних торгах. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача учасника виконавчого провадження зазначений Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (ч.6 ст. 62 Закону).
Таким чином, передача державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна в рахунок погашення боргу, постанова прийнята державним виконавцем у результаті цієї процедури, та складений державним виконавцем акт про передачу майна стягувачу не можуть визнаватися недійсними на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 ЦК України.
11.08.2023 на адресу суду надійшло пояснення представника АТ «Сенс Банк» - адвоката О. Гаполяк, в якому вважає заявлені ОСОБА_1 вимоги не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подавав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч.3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним
Відповідно до статті 319 ЦК України, передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом Українивід 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Судом встановлено, що Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 23 жовтня 2009 року було видано виконавчий лист від 25 липня 2014 року, відповідно до якого вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 1 107 565 (один мільйон сто сім тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 16 копійок та 11 475 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 65 копійок третейського збору.
Встановлено і те, що 15 жовтня 2019 року, відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів.
Згідно з п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА БАНК».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича від 13 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження №63300202 по примусовому виконанню вказаного вище виконавчого листа №6-108/11, виданого 25 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва.
З копій матеріалів виконавчого провадження №633002020 з примусового виконання виконавчого листа №6-108/11 від 25 липня 2014 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, доданих позивачем в якості додатку до позовної заяви, судом встановлено наступне.
09 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З. В. винесено постанову у виконавчому провадженні № 63300202 про залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , який має Сертифікат, виданий Фондом державного майна України 26.10.2020 року за № 944/20 (строк дії 26.10.2023 р.) для надання останнім звіту про вартість описаного майна боржника з метою його подальшої реалізації на електронних торгах.
Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича за вих. №3135 від 20.11.2020 року, адресованого позивачу, останнього повідомлено про те, що постановою від 09.11.2020 року приватним виконавцем залучено суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», з метою оцінки описаного майна боржника.
Відповідно до протоколу №518141, сформованого 23.12.2020 року о 11:00:04 год. про проведення електронних торгів, торги не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.
Відповідно до протоколу №524474, сформованого 04.02.2021 року о 11:00:04 год. про проведення електронних торгів, торги не відбулися, у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року, яка постановою Київського апеляційного суду від 25.01.2022 року залишена без змін, скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Альфа - Банк», Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович про визнання неправомірними дії приватного виконавця задоволено.
З тексту мотивувальної частини зазначеної вище ухвали, вбачається, що учасники справи не надали суду жодних належних доказів на підтвердження того, що оцінювачем ОСОБА_3 проводився особистий огляд об`єкта оцінки. Не містять матеріали справи і доказів звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та/або приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. з вимогою забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до об`єкта оцінки.
В зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що при проведенні оцінки майна в межах виконавчого провадження № 63300202 були порушені ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", пункти 50, 51, 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, що могло вплинути на результати оцінки цього майна та є підставою для визнання протиправною такої оцінки, зазначеної у звіті від 13.11.2020 року.
Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказми, встановлено, що предметом спору в даній справі є правочин щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, в зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про іпотеку» та інші закони й нормативно-правові акти, що регулюють питання, пов`язані з реалізацією предметів іпотеки.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» право на оскарження в суді результатів прилюдних торгів мають іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинні на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 10 цього Закону, передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні.
Відповідно до положень ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.
Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.
Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
Як вже встановлено судом першої інстанції, при проведенні оцінки майна в межах виконавчого провадження № 63300202 були порушені ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", пункти 50, 51, 56 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, що могло вплинути на результати оцінки цього майна та є підставою для визнання протиправною такої оцінки, зазначеної у звіті від 13.11.2020 року.
Оцінюючи всі доводи позивача з огляду на надані докази, суд приходить до висновку, що встановлене порушення могло вплинути на результати торгів, а тому, поряд з іншим, вбачається наявність порушення прав і законних інтересів позивача, як боржника у виконавчому провадженні №633002020 по виконанню виконавчого листа №6-108/11, виданого 25.07.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва, що в подальшому могло б потягнути за собою покладення на нього більшого обсягу фінансової відповідальності перед АТ «Альфа Банк», правоноступником якого є Акціонерне товариство "Сенс Банк".
Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження права володіння, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном можна підтвердити, зокрема, одержаною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (п. 90 постанови ВП ВС від 04.07.18 року № 653/1096/16-ц).
Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17).
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі N 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Наявність у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно записів про обтяження майна, а також про іпотеку обмежує права позивача, обумовлені ст.ст. 317,319 ЦК України.
Таким чином, враховуючи, що в даний час власником спірного майна є АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ "Сенс Банк" та те, що є правові підстави для скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59122031 від 06.07.2021 року 14:08:37 приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванни Володимирівни та Свідоцтва, серії та номер: 2128, виданого 06.07.2021 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В., на підставі якого була здійснена державна реєстрація спірного майна, оскільки не скасування такого призведе до порушення майнових прав позивача.
Оскільки вимога позивача про скасування рішення про реєстрацію права власності, яка судом задоволена, спрямована на відновлення володіння позивачем майном, власником якого вже є інша особа, то вимога останнього про витребування у АТ «Альфа-Банк» правонаступником якого є АТ "Сенс Банк" на його користь земельної ділянки також підлягає до задоволення.
Таким чином, вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 3632 грн 00 коп., а тому такий підлягає солідарному стягненню з відповідачів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280-281 ЦПК України, ст. 48 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 1, 10, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 387, 388 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс-Банк», про скасування акту про реалізацію предмета іпотеки, скасування свідоцтва та рішення про державну реєстрацію права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Скасувати Свідоцтво, серії та номер 2128, видане 06.07.2021 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В.;
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59122031 від 06.07.2021 року 14:08:37 приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед Іванни Володимирівни;
Стягнути солідарно з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, Державного підприємства «СЕТАМ», Акціонерного товариства «Сенс-Банк», на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 632 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування сторін у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя