01.05.2023 Єдиний унікальний номер 205/3338/23
Провадження № 2-н/205/299/23
У Х В А Л А

01 травня 2023 року місто Дніпро

Суддя Ленінського районного суду міста Дніпропетровська Костромітіна О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожитий природний газ за період з січня 2020 року по квітень 2022 року у розмірі 10223,68 гривень, а також судовий збір у розмірі 268,40 гривень.

Вивчивши зміст заяви, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Статтею 161 ЦПК України встановлено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

За п.3 ч.1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» просить стягнути заборгованість з боржника за спожитий природний газ за період з січня 2020 року по квітень 2022 року, тобто заявлена вимога про стягнення заборгованості за період, який перевищує позовну давність.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Відповідно до п.10 зазначеної Постанови Пленуму ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Виходячи з викладеного, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, суддя зауважує, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 165, 166 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О.Костромітіна