печерський районний суд міста києва
09 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Козлова Р.Ю.,
при секретарі - Іваненку С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,-
Позивачка звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період її навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 4815 грн., щомісячно, починаючи з 01 листопада 2022 року шляхом здійснення безготівкового грошового переказу на рахунок одержувача ОСОБА_1 н/р НОМЕР_1 , і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.
В обґрунтування позову, позивачка зазначила, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 19 вересня 2022 року дочка навчається та є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 014 Середня освіта (за предметними спеціалізаціями)* освітньої програми «Географія» географічного університету імені Тараса Шевченка. Дата початку навчання 19 вересня 2022 року - дата закінчення навчання 30 червня 2026 року.У зв`язку із навчанням, дочка не має змоги працевлаштуватись, самостійно себе утримувати на даний час. Наразі матеріальну допомогу дочці забезпечує позивачка. Дочка проживає разом з позивачкою. У свою чергу відповідач не проживає разом з позивачкою та дочкою та не приймає участі у матеріальному її забезпеченні всім необхідним для навчання.
З огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.
До початку судового засідання від позивачки на адресу суду надійшла заява, у якій позивачка просить суд проводити розгляд справи за її відсутності на підставі наданих нею доказів, пред`явлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення позивачка не заперечувала та просила розглянути дану справу у заочному порядку.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання неодноразово повідомленого відповідача, з урахуванням строків розгляду справ даної категорії, та перебуванням справи в провадженні суду більше встановленого Законом строку, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, за наявними в матеріалах справи документами, з метою вирішення спору який виник між сторонами даної справи.
Крім того, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не подав.
Суд дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також встановлено, що з вересня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається та є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 014 Середня освіта (за предметними спеціалізаціями)* освітньої програми «Географія» географічного університету імені Тараса Шевченка.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Таким чином, судом встановлено, що повнолітня дочка продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків.
Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 СК України.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що матеріальну допомогу синові у більшій частині забезпечує вона сама, відповідач допомоги на утримання дочки у достатній мірі не надає. Дочка навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості поєднувати навчання із оплачуваною працею, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні позивачки. В той час як відповідач є працездатним чоловіком та має змогу надавати допомогу дочці, яка навчається.
Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.
За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальну допомогу пов`язану з її навчанням не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку стосовно їх утримання.
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Як вбачається з описаної диспозиції вказаної статті зобов`язання щодо утримання батьками своїх дітей, які продовжують навчання настає за наявності трьох умов: навчання повнолітніми дочкою чи сином у навчальному закладі; потреба у зв`язку з цим матеріальної допомоги та наявність умов, за яких батьки можуть надавати таку допомогу повнолітнім дітям.
Аналогічний роз`яснення містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до якого обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.
Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.
Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.
У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підтвердження навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка надала довідку, згідно якої дочка навчається та є студенткою 1 курсу денної форми здобуття освіти бакалаврського рівня вищої освіти спеціальності 014 Середня освіта (за предметними спеціалізаціями)* освітньої програми «Географія» географічного університету імені Тараса Шевченка. Дата початку навчання 19 вересня 2022 року - дата закінчення навчання 30 червня 2026 року.Також позивачкою на обґрунтування позову щодо розміру аліментів надано власний орієнтовний розрахунок витрат на навчання дочки.
На думку суду позивачкою не надано доказів для визнання обґрунтованою до стягнення суми аліментів у розмірі 4815 грн. на утримання дочки, оскільки позивачкою до свого позову не надано переконливих доказів того, що вона несе реальні і поточні витрати у зв`язку з навчанням дочки. Наданий позивачкою розрахунок не може бути належним підтвердженням несення позивачкою таких витрат, оскільки позивачка не підтверджує їх наявність будь-якими платіжними документами та іншими письмовими доказами.
В той же час встановлено, що повнолітня дочка навчається на денній формі навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить - 2833 грн.
За таких обставин, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки до закінчення нею навчання, у розмірі 2833 грн. щомісячно на весь період її навчання, але не більше як до досягнення дочкою двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітньої.
Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 08 листопада 2022 року, таким чином, аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки у зв`язку з навчанням з 08 листопада 2022 року.
Вимога позивачки про стягнення аліментів з 01 листопада 2022 року задоволенню не підлягає оскільки прямо суперечить ст. 191 СК України. Крім того, позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження вимоги про стягнення аліментів за минулий час.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн., так як позивачка при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 84, 110,112, 113, 180, 181,182,184,191,199-201 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2,10,76-81, 141-142,200,263-265,273,430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шляхом здійснення безготівково переказу на рахунок одержувача ( ОСОБА_1 « ПриватБанк » номер рахунку НОМЕР_1 ) аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі у розмірі 2833 грн. щомісячно, починаючи з 08 листопада 2022 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шляхом здійснення безготівково переказу на рахунок одержувача ( ОСОБА_1 « ПриватБанк » номер рахунку НОМЕР_1 ) аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися, у твердій грошовій сумі у розмірі 2833 грн. щомісячно, починаючи з 08 листопада 2022 року, у межах суми платежу за один місяць.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Повне рішення суду складено 09 лютого 2023 року.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя