Єдиний унікальний номер: 448/1222/23
Провадження № 2/448/399/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повне)

25.09.2023 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Юрія БІЛОУСА,

за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,

сторони:

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: Мостиська міська рада Львівської області,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галина Романівна,

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_2 - не з`явилася,

її представник-адвокат Михайло ГРИНЬО,

представник відповідача Мостиської міської ради - не з`явився (заява),

третя особа Приватний нотаріус Галина ПИЛЮХ, не з`явилася (заява),

в с т а н о в и в:

Описова частина

І. Стислий виклад обставин справи:

Представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Гриньо М.І. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_4 . Стверджує, що після смерті останньої залишилось спадкове майно, в тому числі житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Зазначає, що спадкодавиця ОСОБА_4 за свого життя склала заповіт, яким зробила таке розпорядження, а саме належний їй житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований за вищевказаною адресою заповіла своїй дочці (позивачці) ОСОБА_5 .

Стверджує, що позивачка про наявність заповіту, складеного в її користь, не знала та не здогадувалася, і про наявність такого їй стало відомо лише в липні 2023р.

Вважає, що позивачка пропустила строк подачі заяви в нотаріальну контору з поважних причин, а тому просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк у 3 місяці з дня набранням рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_4 .

ІІ. Позиція учасників справи:

Представник позивачки ОСОБА_3 , адвокат Гриньо М.І. в підготовчому судовому засіданні підтримав повністю позовні вимоги із підстав наведених у позовній заяві та просив такі задовольнити. Зазначив, що після смерті спадкодавиці (матері позивачки) ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка своєчасно не прийняла спадщину з поважних причин, так як їй не було відомо про наявність заповіту.

Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав клопотання, в якому вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та просить розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р., в підготовче судове засідання не з`явився, проте подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. При цьому зазначила, що проти позову не заперечує.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді від 26.07.2023 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Мотивувальна частина

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

У відповідності з пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . На час смерті спадкодавець була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне їй майно.

За життя спадкодавиця ОСОБА_6 своїм майном розпорядилася. Так, у матеріалах справи наявна копія заповіту спадкодавиці ОСОБА_6 посвідчений секретарем Крисовицької сільської ради Сорокою О.М. 10.11.2005 року.

Згідно заповіту спадкодавиці ОСОБА_6 , посвідченого секретарем Крисовицької сільської ради Сорокою О.М. 10.11.2005 року., остання зробила таке розпорядження, а саме належний їй житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований АДРЕСА_1 заповіла позивачці ОСОБА_5 .

Таким чином, позивачка ОСОБА_3 є спадкоємицею за заповітом майна спадкодавиці ОСОБА_7 .

На час смерті ОСОБА_6 позивачка ОСОБА_3 проживала окремо від неї, а після її смерті у встановлений законом строк не звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, з приводу спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок смерті ОСОБА_4 , до нотаріальної контори ніхто, окрім позивачки ОСОБА_3 , не звертався. Натомість, нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Пилюх Г. у заяві позивачки про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавиці ОСОБА_6 було відмовлено та повідомлено про необхідність звернення позивачки до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття даної спадщини.

У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою та другою ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено судом, причиною пропуску позивачкою шестимісячного строку прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_6 є її необізнаність про наявність заповіту. Обставини, на які покликалася сторона позивача, - зокрема про наявність заповіту спадкодавиці ОСОБА_6 та про необізнаність позивачки про існування такого, підтверджується матеріалами справи. Зазначені обставини, як вважає суд, зумовили істотні труднощі для позивачки щодо вчинення нею дій по оформленню своїх спадкових прав, а тому суд визнає поважними причини пропуску позивачкою ОСОБА_3 строку для прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавиці ОСОБА_7 .

Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права з приводу поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до ст.1272 ЦК України викладений у постанові Верховного Суду України від 23.08.2017р. у справі №6-1320цс17 та у постанові Верховним Судом від 26.07.2021 року у справі №405/7058/19.

Зазначені вище обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; копією заповіту заповідача ОСОБА_6 ; копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25.10.1989 року, копією технічного паспорта на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , довідкою, виданою старостою Старостинського округу №4 Шкульським Р. 12.07.2023 року за №280; інформаційними довідками зі спадкового реєстру, іншими матеріалами справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В рішенні ЄСПЛ «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003р. §36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

Також в рішенні «Гірвісаарі проти Фінляндії" (№ 49684/99, 27.09.2001р. §30) ЄСПЛ вказує: «ще одне призначення належно обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам спору, що вони були почуті; також, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд судом вищестоящої інстанції; лише за умови винесення обґрунтованого рішення забезпечується публічний контроль за здійсненням правосуддя».

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову сторони Позивача, з наведених вище мотивів та підстав.

З огляду на наведені обставини та у відповідності до вимог статті 1272 ЦК України, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визначення позивачці ОСОБА_3 додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавиці ОСОБА_4 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

V. Розподіл Судових витрат:

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи думку сторони позивача про залишення за такими понесених витрат під час розгляду справи, суд приходить до переконання, що вказані судові витрати слід залишити за позивачкою ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, ст.200 ч.3, ст.206 ч.4, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галина Романівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк в 3 (три) місяці з дня набрання даним рішенням законної сили для подання нею заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачкою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст судового рішення складено 26.09.2023 року

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце проживання: с.Тщенець, Яворівського району Львівської області; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області; місце знаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області; ;

Третя особа: Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Галина Романівна; місцезнаходження: м.Мостиська, вул. Грушевського, 10/2, Яворівського району Львівської області.

Суддя Юрій БІЛОУС