Провадження № 2/761/2924/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2022 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 123 000,00 доларів США та проценти у розмірі 207 812,71 доларів США.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 22.03.2013 року ОСОБА_3 під розписку отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 123 000,00 доларів США під 18% річних.

22.06.2022 року позивач направив вимогу про повернення грошових коштів з відсотками. Однак станом на 07.11.2022 року сума позики з відсотками не повернута відповідачем.

Так як відповідач власні зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув в обумовлені строки, тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення слухання справи, однак суд вважав за доцільне відмовити в задоволенні заявленого клопотання.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши позивача та його представника, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 22.03.2013 року ОСОБА_2 надав у позику ОСОБА_3 123 000,00 доларів США під 18% річних, про що останній написав розписку.

Як вбачається з розписки, строк повернення грошових коштів не визначено.

22.06.2022 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_3 вимогу про повернення позики та відсотків протягом 30 днів.

Відповідач вимогу не отримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не надав доказів виконання власних зобов`язань та повернення грошових коштів в повному обсязі.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Судом встановлено, що предметом спірного договору позики є іноземна валюта - долари США та умовами договору передбачено сплату 18% річних за користування коштами.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Таким чином, оскільки позивач надав відповідачу грошові кошти, про що свідчить відповідна розписка, однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання перед позивачем за борговою розпискою від 22.03.2013 року та відсотки за користування коштами за період з 23.03.2013 року (наступний день після надання грошових коштів) по 27.07.2022 року (30 днів з дня дати доставки листа - розрахункова дата зазначена Укрпоштою), тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 123 000,00 доларів США та проценти за користування коштами в сумі 207 024,16 доларів США (3413 днів).

Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 599, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 77-81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою від 22.03.2013 року в сумі 123 000 (сто двадцять тритисячі) доларів США 00 центів, проценти за користування коштами в сумі 207 024 (двісті сім тисяч двадцять чотири) долари США 16 центів та 12 405,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 квітня 2023 року

Суддя: Н.Г. Притула