Справа № 336/7445/20
Пр. № 8/336/57/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Радостєвої М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки та на утримання подружжя, з яким проживає донька з інвалідністю,

В С Т А Н О В И В:

7 грудня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін, яка є непрацездатною, а також аліментів на своє утримання.

У заяві вказує, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на повному утриманні батька як непрацездатна за станом здоров`я особа. Донька сторін мала статус особи з інвалідністю з дитинства у зв`язку з низкою уроджених захворювань, таких як: важкі порушення опорно-рухового апарату, системне порушення пізнавальної діяльності і комунікативних функцій, порушення розумового розвитку у формі помірної розумової відсталості, несформованість мовних засобів, судомні приступи. Означені порушення здоров`я зумовили малорухомість доньки, її неможливість застосовувати виразні засоби мови та інші засоби продуктивної комунікації; вона не може читати, писати, позбавлена можливості самостійно реалізовувати елементарні потреби свого організму, навіть приймати їжу; не розуміє зміст процесів, що відбуваються навколо, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. Вказані хвороби, які є хронічними та невиліковними, зумовили надання їй статусу особи з інвалідністю другої групи за наслідками огляду медико-соціальної експертної комісії від 19.11.2020 року. Мати, яка не проживає разом з донькою та колишнім чоловіком, повністю усунулася від виконання обов`язку з утримання доньки ще до досягнення тою повноліття. Між тим, будучи працездатною за віком та станом здоров`я особою, вона має можливість брати участь в утриманні доньки.

Позов також містить доводи про те, що позивач як подружжя, з яким проживає непрацездатна донька, в силу закону вправі претендувати на отримання аліментів від іншого подружжя.

У зв`язку з викладеним позивач просить про присудження йому з відповідачки аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову, на весь період її перебування в стані інвалідності; а також аліменти на утримання позивача в сумі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дати звернення до суду на весь період інвалідності.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На підставі ухвал суду від 25.02.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано докази в фінансових установах, акціонерному товаристві «Укрпошта», Державній прикордонній службі України.

Ухвалою суду від 14.06.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано докази в Державній прикордонній службі України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, наполягає на його задоволенні.

Зокрема, представник пояснила, що позивач як особа з інвалідністю першої групи за висновком медиків потребує тривалого коштовного лікування, має малолітню дитину в новому шлюбі, бере участь в утриманні сина своєї дружини від першого шлюбу, оскільки вона не спроможна самостійно утримувати дитину, так як є студентом денної форми навчання вищого учбового закладу, в якому не отримує стипендії.

У зв`язку з викладеним представник просить ухвалити рішення на користь свого довірителя.

Представник відповідачки проти задоволення позову в судовому засіданні заперечує з посиланням на такі обставини.

Відповідачка сама є особою з інвалідністю третьої групи, якої набула під час перебування у шлюбі з позивачем, ставши для нього донором нирки. З 2015 по 2017 роки вона працювала за кордоном, на що була вимушена наважитися, так як її чоловік як особа з інвалідністю не міг працевлаштуватися та забезпечувати сім`ю, надсилаючи чоловіку грошові кошти з-за кордону. З 2017 по 2018 роки вона не мала можливості знайти роботу в Ізраїлі, тому була вимушена повернутися до України, а з 2018 року постійно проживає в Ізраїлі. Вона добросовісно сплачувала аліменти на утримання доньки до досягнення тією повноліття, сплативши на 3438 грн. більше, ніж було визначено судом. Окрім того, надавала додаткові кошти на утримання дитини. В теперішній час єдиним джерелом її доходів є пенсія з непрацездатності, якої не вистачає, щоб організувати свою життєдіяльність та задовольнити власні мінімальні потреби. Між тим передумовою для притягнення батьків до участі в утриманні повнолітніх дітей та в утриманні іншого подружжя є матеріальна спроможність надавати допомогу в утриманні. І оскільки вона такої можливості позбавлена, просить про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11), яка проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні, має статус особи з інвалідністю з дитинства другої групи, є непрацездатною.

Позивач має статус особи з інвалідністю першої групи.

Вирішуючи вимогу позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Разом з тим Главою 16 СК України встановлено виключення з загального правила про те, що обов`язок батьків з утримання дітей припиняється після досягнення останніми повноліття.

Зокрема, статтею 199 СК України внормовано обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

В силу роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Якщо застосовувати вказані роз`яснення до правовідносин, врегульованих статтею 198 СК України, є очевидним, що обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто непрацездатністю сина або доньки, які досягли повноліття, їхньою потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу.

Так як статтею 198 СК України, на відміну від ст. 199 СК України, не визначено, хто має право подати позов про стягнення аліментів на утримання непрацездатних дітей, суд виходячи з положень статті 10 СК України про аналогію закону вважає, що таке право належить як непрацездатній особі, що досягла повноліття, так і тому з батьків, на утриманні якого вона перебуває, тому подання цього позову батьком непрацездатної доньки є втіленням застосування знаряддя захисту особою, чиїх прав та інтересів стосується цей спір.

Більш того, позбавлення ОСОБА_4 під час розгляду цієї справи дієздатності на підставі рішення суду, яке набрало законної сили та яким позивача призначено її опікуном, виключає її самостійне відстоювання своїх інтересів.

Враховуючи наведені в статті 198 СК України передумови для звернення до суду за стягненням аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних дітей, суд зважає на доведеність того, що донька сторін потребує матеріальної допомоги, про що свідчать надані позивачем фактичні дані про її уроджене психічне захворювання, що зумовило важкі порушення опорно-рухового апарату; системне порушення пізнавальної діяльності і комунікативних функцій; порушення розумового розвитку у формі важкої розумової відсталості (в ступені різко вираженої імбецильності згідно МКХ-1Х) з епісиндромом, несформованість мовних засобів, трудових навиків та навиків самообслуговування; соціальна дезадаптація; судомні приступи.

Вказані порушення здоров`я ОСОБА_4 у сукупності мають логічним наслідком медико-експертний висновок про її непрацездатність та потребу в постійному сторонньому догляді, який, як встановлено судом, здійснює позивач.

Другою складовою для присудження аліментів повнолітній особі є здатність батьків надавати їй майнову допомогу.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог крізь призму здатності відповідачки брати участь в утриманні повнолітньої доньки, суд бере до уваги працездатність за віком відповідачки; наявність джерел доходів, про що свідчить її спроможність сплачувати аліменти на утримання доньки до досягнення останньою повноліття, за якої на момент настання віку цивільної дієздатності доньки за відповідачем у виконавчому провадженні рахувалась навіть переплата цього утримання в сумі 3438 грн.; добровільне передання грошових сум, що не охоплюються аліментними зобов`язаннями, на користь дитини; здійснення відповідачкою операцій по картковому рахунку АТ «ПриватБанк», призначення яких не обмежується лише спрямованістю на забезпечення власної життєдіяльності, а є, зокрема, переказами на користь інших осіб.

У зв`язку з цим суд не знаходить підстав для звільнення матері від участі в утриманні повнолітньої непрацездатної за станом здоров`я доньки.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу)

платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182

цього Кодексу.

В статті 182 СК України визначені обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, і до них відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини (1); стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (2); наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (3); інші обставини, що мають істотне значення (4).

Окрім наведених в статті 182 СК України обставин, при визначенні розміру аліментів, що присуджуються з одного з батьків повнолітнього сина (доньки), суд

бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків,

дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином повнолітніх непрацездатних осіб, які претендують на отримання аліментів, як слідує із частини 2 ст. 201 СК України.

При визначенні розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я й матеріальне становище доньки сторін, яка є безпорадною особою та потребує постійного стороннього догляду, але має певний дохід у вигляді державної соціальної допомоги особі з інвалідністю, розмір якої становив 1769 грн. на місяць станом на 1 січня 2021 року.

Враховує суд і стан здоров`я відповідачки, яка має статус особи з інвалідністю та отримує офіційний дохід у вигляди пенсії в сумі 2200 грн., відсутність у неї інших дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, дочки, сина.

Окрім того, в силу ч. 2 ст. 201 СК України бере до уваги суд і можливість батька ОСОБА_4 , який отримує пенсію як особа з інвалідністю першої групи та щомісячну грошову допомогу як особа, яка проживає з особою з інвалідністю, в сумі станом на 01.01.2021 року 2189 грн., надавати утримання доньці.

Беручи до уваги всі наведені судом обставини, які мають значення при визначенні розміру аліментів на користь повнолітньої непрацездатної доньки, суд, як зазначено, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не доведено, що відповідачка володіє доходами в сумі, достатній для стягнення з неї утримання в розмірі, що утворює ціну позову в цій частині.

З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України, ураховуючи, що право вибору способу стягнення аліментів в силу ч. 3 ст. 181 СК України належить виключно стягувачу, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з цим позовом і до закінчення строку інвалідності доньки сторін, які (аліменти), на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потребі повнолітньої непрацездатної особи в утриманні.

Хоча ст. 182 СК України, положеннями якої в силу ст. 200 СК повинен керуватися суд, визначаючи розмір аліментів для повнолітніх доньки, сина, і встановлює мінімальну межу аліментів у вигляді 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не знаходить підстав для обмеження розміру аліментів посиланням на цей розмір, оскільки в силу наведеної статті 182 СК її положення ґрунтуються на прожитковому мінімумі для дитини, тоді як донька сторін, досягнувши віку повної цивільної дієздатності, в силу закону втратила цей статус.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача, з яким проживає непрацездатна донька з інвалідністю, суд виходить з такого.

Главою 9 СК України, що включає статтю 88, на положення якої посилається позивач, внормовано права та обов`язки подружжя з утримання.

Згаданою статтею 88 СК встановлено право на утримання того з подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю: якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без

постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на

утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну

допомогу.

Як зазначено судом, саме в русло правовідносин, що врегульовані статтею 88 СК України, спрямовує позивач свої вимоги в цій частині.

З наведеного положення сімейного законодавства випливає, що вимогу про отримання аліментів може пред`явити один з батьків у зв`язку із здійсненням ним опіки над дитиною з інвалідністю, про що свідчить застосування в цій статті іменника «дитина».

Як вказано в статті 6 СК України, яка містить поняття дитини, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Між тим донька сторін 17 листопада 2020 року, тобто ще до подання цього позову, втратила статус дитини.

Наведене означає відсутність у батька права висування відповідної вимоги, що означає необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм

утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 Сімейного

Кодексу, як випливає із змісту ст. 201 СК.

Як слідує із змісту статті 191 СК України, положення якої належить застосовувати при розв`язанні цього позову, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

В силу зазначеного аліменти на утримання повнолітньої непрацездатної доньки сторін підлягають стягненню з дати пред`явлення цього позову, яка співпадає з 7 грудня 2020 року.

Керуючись ст. ст. 80, 88, 150, 155, 182, 198, 200 СК України, 260, 261, 352, 354, 423-429 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з 7 грудня 2020 року на весь період перебування доньки сторін в статусі особи з інвалідністю.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Решту вимог залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Суддя О.В. Щаслива