Справа № 369/1382/19
Провадження № 2/369/74/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Волчко А.Я.,

при секретарі: Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмежено відповідальністю "Черемшина 2012" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА, ОСОБА_3 про повернення об`єкту оренди, -

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2019 року представник позивача Товариства з обмежено відповідальністю "Черемшина 2012" звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про повернення об`єкту оренди.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідно до Свідоцтва про право власності ТОВ «Черемшина 2012» на праві приватної власності належать приміщення, загальною площею 5811 м. кв., які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . 1.10.2013 року між ТОВ «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 був укладений Договір № 916 про оренду ліжко-місць в гуртожитку.

Пунктом 1 Договору було визначено, що відповідачу надається у строкове платне користування три ліжко-місця в гуртожитку, яке розташовано за адресою : АДРЕСА_1 . Зазначеним приміщенням Відповідачі користуються спільно. Пунктом 8 Договору визначено, що Орендар зобов`язується виселитися із гуртожитку не пізніше 3-х днів з дати закінчення строку Договору або дати його дострокового розірвання, самостійно повідомити про виселення місцеві органи паспортного контролю, повністю розрахуватися за оренду ліжко-місць за Договором з урахуванням фактичної дати виселення. Пунктом 13 Договору визначено строк дії Договору, а саме до 31.12.2014 року. Після настання 31.12.2014 року Відповідачі продовжували користуватися орендованим майном, а тому відповідно до вимог ст. 764 ЦК України. Договір діяв до 31.12.2018 року на тих самих умовах.

26 листопада 2018 року на адресу відповідачів було направлено повідомлення № 67, відповідно до якого відповідачі повідомлялись про те, що ТОВ «Черемшина 2102» з 12.12.2018 року в односторонньому порядку відмовляється від Договору № 916 від 1.10.2013 року та вимагає від відповідачів звільнити орендовані ліжко-місця шляхом повернення займаного приміщення до 15.12.2018 року.

Зазначену вимогу відповідачі не виконали та станом на 30 січня 2019 року ліжко-місця не повернули, займане приміщення не звільнили та продовжують протиправно користуватися приміщенням.

Позивач просив зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Повернути об`єкт оренди, а саме з ліжко-місця, шляхом звільнення приміщення № НОМЕР_1 , що знаходиться в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 . Також, просили стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Черемшина 2012» судовий збір.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 08 лютого 2019 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні 04 червня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 було заявлено відвід судді Пінкевич Н.С.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 червня 2019 року суд ухвалив вважати необґрунтованим відвід судді Пінкевич Н.С. Провадження по справі зупинено та передано заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 18 червня 2019 року у задоволенні заяви відповідачем ОСОБА_1 про відвід головуючій судді Пінкевич Н.С. відмовлено, а справу передано судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. для продовження розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С. від 27 червня 2019 року провадження у цивільній справі було відновлено з призначенням судового засідання.

11 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив, а якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві відповідач зазначив, що під час прийняття рішення № 68/15 від 30.07.2007 року, статтями 325, 326, 327 Цивільного кодексу України були передбачені тільки три форми власності, право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності, а органи місцевого самоврядування мали право володіти, користуватися i розпоряджатися лише об`єктами комунальної власності територіальної громади, але при прийнятті рішення № 68/15 питання про оформлення житлових i приміщень в гуртожитку не враховувалось і не розглядалось. Вказані обставини не спростовує i виконавчий комітет Вишневої міської ради, що рішення Вишневою міською радою відносно зміни статусу з житлових в нежитлові приміщення гуртожитку, за адресою АДРЕСА_1 не приймалось

Однак, ТОВ «Черемшина 2012» жодного разу не пред`являв позов про визнання його права власності на житлову площу - 3114 кв.м., якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, як передбачено ст.392 ЦК України, але ТОВ «Черемшина 2012» посилаючись на право вимагати усунення перешкод у здійснені ними права користування та розпоряджання своїм майном, для підтвердження доводів і вимоги ст.391 ЦК України на яку посилається в своєму позові, не надав суду ніяких документів, які засвідчують їх право власності на житлову площу в гуртожитку.

Виниклий спір між мешканцями гуртожитку та ТОВ «Черемшина 2012» розглядається вже тривалий час, який до теперішнього часу ще не вирішено Верховним судом в касаційному порядку одна з вимог яких стосується про визнання жилими кімнати у гуртожитку. y разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання, але, на думку відповідача, ТОВ «Черемшина 2012» наполягає і не спростовує обставин небажання змінювати умови договору, а навпаки в судовому порядку намагається завдати порушення своїх зобов`язань перекласти на відповідача з родиною, щоб позбавити їх користування жилим приміщенням, тому з цих причин ТОВ «Черемшина 2012 не веде ніякої документації щодо договорів оренди ліжко-місць, щоб уникнути та не нести ніякої відповідальності за невиконання своїх зустрічних зобов`язань, відомості про що містяться в довідці за № 3 від 11.01.2016 року.

Згідно ч.1 ст.538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, але ТОВ «Черемшина 2012» при здійсненні свої підприємницької діяльності за рахунок мешканців гуртожитку для отримання прибутку, в порушення п.6.1. договору не виконує свій обов`язок надавати комунальні послуги та підтримувати гуртожиток в належному стані, що підтверджується Актами від 08.08.2017 року та від 13.04.2018 року.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі, як це передбачено ч.3 ст.538 ЦК України, але спірні питання стосовно виконання зобов`язань ТОВ «Черемшина 2012» не бажав вирішувати в досудовому порядку, у зв`язку з чим на даний час в порядку цивільного судочинства розглядається справа № 369/6421/7

Відповідач намагався в досудовому порядку врегулювати спір, але його заяви з боку ТОВ «Черемшина 2012» були проігноровані з метою залишити його з родиною без будь-якого житла, що підтверджується діями представника ТОВ «Черемшина 2012» Шокуров Ю.Л., який у 2017 року не звертався до суду з аналогічним предметом позову та з аналогічних підстав про виселення з нежитлового приміщення в зв`язку з закінченням дії договору» у іншій справі № 369/3090/17, в задоволені якого за результатами розгляду вказаної справи, суд прийняв рішення відмовити, яке з боку ТОВ «Черемшина 2012» не було оскаржено і набрало законної сили

При укладенні договору оренди № 316 від 01.11.2014 року директор ТОВ «Черемшина 2012 базувався і зазначив норму ст.132 ЖК України, якою передбачено, що осіб, може бути виселено з гуртожитків лише з наданням їм іншого жилого приміщення, а надаване громадянам у зв`язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим ч.2 ст.144 цього Кодексу, і з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з i тих самих підстав, суд вже розглядав обставини, що стосуються виселення з житлової кімнати, яку ТОВ «Черемшина 2012» вважає об`єктом оренди

В обґрунтування своїх доводів ТОВ «Черемшина 2012» посилається на п. 1 договору № 916 про оренду ліжко-місць в гуртожитку, в якому зазначено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , надалі Гуртожиток, у кількості 3 (трьох) л/м в кімнаті № 916, і п.2 передбачено, що на виконання п.1 договору обладнання і меблі, згідно переліку у Додатку 1 до договору, але вказаний документ додаток № 1 Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування додатковий інвентар, ніколи відповідачу не надавався і з його боку не підписувався, тому посилання позивача на вищевказані обставини в обґрунтування своїх позовних вимог, не відповідають дійсності.

Відповідно до ч.1 ст.761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права, але представник ТОВ «Черемшина 2012» на підтвердження обставин передання мені додаткового інвентарю, обладнання та меблі, як передбачено ч.1 ст. 87 ЦПК України, не надав ніяких доказів.

Відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, а отже, на думку відповідача, не надає право ТОВ «Черемшина 2012» вимагати повернення неіснуючого об`єкту оренди шляхом виселення з житлової кімнати, в якої відповідач з родиною проживають на законних підставах.

Відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідур М.О. щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Усатову Д.Д.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. від 18 грудня 2020 року цивільну справу було прийнято до провадження судді Усатова Д.Д., призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідур М.О. щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Волчко А.Я.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. від 24 вересня 2021 року цивільну справу було прийнято до провадження судді Волчко А.Я., призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2022 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, та відзив, у якому заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У судове засідання треті особи Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА та ОСОБА_3 не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, не надала заяву про розгляд справи без їх участі, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Судом встановлено, що 01.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та ОСОБА_1 було укладено договір №916 на оренду ліжко-місць в гуртожитку ТОВ «Черемшина 2012».

Відповідно до п. 1 вказаного договору ТОВ «Черемшина 2012» передає ОСОБА_1 у строкове користування ліжко-місця для тимчасового проживання у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , у кількості 3 л/м в кімнаті АДРЕСА_3 .

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10 квітня 2013 року товариство із обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» має правовий статус суб`єкта юридична особа та , адресу місцезнаходження: 08133, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Червоноармійська, буд.5, види діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 06 квітня 2013 року нежилі приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 5 811 кв.м, на праві приватної власності належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012».

Відповідно до довідки від 30.09.2013 №3/02-2318 приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , розташовано житловий гуртожиток, загальною площею 5 811 кв.м. і є приватною власністю ТОВ «Черемшина 2012».

Відповідно до листа від 19.05.2017 №3/02-1298 рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради від 28.03.2002 №22/37 «Про реєстрацію гуртожитків КЖКП «Агропромбудіндустрія» останнім надано дозвіл використовувати для проживання як гуртожиток для одиноких по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради від 30.07.2017 №68/15 Колективному житлово-комунальному підприємству «Агропромбудіндустрія» надано дозвіл на реєстрацію права колективної власності на нерухоме майно, а саме: гуртожиток АДРЕСА_4 .

Відповідно до довідки від 01.06.2017 № 44 гр. ОСОБА_1 дійсно прописаний і проживає за адресою: АДРЕСА_5 та займає жилу площу 3 л/м, в гуртожитку загальною площею 18 кв.м. на 9 поверсі, 9-ти поверхового будинку. Сім`я складається з трьох осіб: ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_3 (син).

Вищезазначені обставини, склад сім`ї та проживання трьох осіб: ОСОБА_1 (чоловік), ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_3 (син), за адресою: АДРЕСА_5 та займає жилу площу 3 л/м, в гуртожитку загальною площею 18 кв.м. на 9 поверсі, 9-ти поверхового будинку, також підтверджено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 грудня 2021 року № 369/6421/17 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012», треті особи: виконавчий комітет Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, Вишнева міська рада Бучанського району Київської області, ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області, про зменшення розміру заборгованості, зміну договору та зобов`язання відновити постачання електричної енергії(справа № 369/6421/17).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ ЖК України.

Згідно зі статтею 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Отже, гуртожитком є зареєстрована у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів як гуртожиток жила будівля, що відповідає певним вимогам, в якій особам у зв`язку з трудовими відносинами або навчанням в учбовому закладі надається за плату та за ордером, що видається власником гуртожитку, у тимчасове користування жила площа.

За змістом статей 128, 129 ЖК України підставою для вселення на жилу площу у гуртожиток є спеціальний ордер, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі спільного рішення адміністрації та відповідного профспілкового комітету.

Частиною першою статті 130 ЖК України визначено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до пункту 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, у редакції, чинній на час укладення спірного договору оренди, користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування.

Стаття 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Звертаючись із позовом про повернення об`єкту оренди, позивач зазначив про порушення відповідачем умов договору.

Згідно ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Так, згідно до п. 5 Договору Орендодавець має право достроково припинити дію Договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених ст. 9.2 договору (не сплати за два і більше місяців оренди, незгоди Орендаря зі зміною орендної плати, не проживання орендаря більше місяця на наданому йому ліжко-місці).

Відповідно до п. 13 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014.

Відповідно до п. 9.2 Договору дострокове припинення (розірвання) Договору означає втрату права на проживання в гуртожитку, у зв`язку з чим орендар зобов`язаний у триденний термін звільнити кімнату, повернути в належному стані прийняте майно та інвентар, повністю розрахуватись з орендодавцем за договором. Реєстрація не є підставою для визнання права на проживання в гуртожитку.

Так, суд звертає увагу на те, що позивач, який був власником спірного нежитлового приміщення станом на день подання позову до суду, вже звертався із позовом про стягнення із відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 орендної плати станом по квітень 2021 року за проживання у приміщення, яке наразі просить звільнити (справа №369/6421/17).

З огляду на вказане, доводи позивача щодо розірвання договору в грудні 2018 року суд відхиляє.

Так, на думку позивача договір між сторонами був розірваний, а з огляду на те, що зазначеного встановлено не було, суд вважає, що позовні вимоги є недоведеними.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на п. 9.2., яким визначено підстави дострокового припинення договору на оренду ліжко-місць в гуртожитку, однак, позивачем не були заявлені вимоги щодо припинення дії відповідного договору.

Відповідно до ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, ст. 16 ЦК України визначає що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспоренні права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог.

Однак, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, № 233722311, виданої 23 листопада 2020 року користувачем Онлайн Будинку Юстиції, нежитлові приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , перебувають у приватній власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРАВЛИНКА ПЛЮС», , країна реєстрації: Україна.

Так, право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖУРАВЛИНКА ПЛЮС» на спірні житлові приміщення зареєстровано за ним 17 листопада 2020 року державним реєстратором Щасливської сільської ради Бориспільського району Київської області Тимошенко Ольгою Олександрівною. Підставою для державної реєстрації зазначено: акт приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "ЖУРАВЛИНКА ПЛЮС", серія та номер: 1281,1282, виданий 17.11.2020, видавник: ТОВ "ЖУРАВЛИНКА ПЛЮС" ТОВ "ЧЕРЕМШИНА 2012"; Протокол Загальних зборів Засновників (учасників) ТОВ "ЖУРАВЛИНКА ПЛЮС", серія та номер: 1, виданий 17.11.2020, видавник: Сторони. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55197643 від 18.11.2020 08:51:21. ОСОБА_4 , Щасливська сільська рада Бориспільського району Київська обл.

Отже, позивач Товариство з обмежено відповідальністю "Черемшина 2012", реалізуючи право на судовий захист та звертаючись до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повернути об`єкт оренди, а саме 3 ліжко-місця, шляхом звільнення приміщення АДРЕСА_6 , власником якого позивач не є, зобов`язаний довести в установленому законом порядку, яким чином проживання відповідачів у спірному приміщенні порушує його права та законні інтереси.

Отже, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог оскільки відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

У зв`язку із відмовою у позові, на підставі ст. 141 ЦПК України суд залишає судові витрати позивача за ним.

Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 61, 127-129, 130, ЖК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмежено відповідальністю "Черемшина 2012" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА, ОСОБА_3 про повернення об`єкту оренди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Андрій Волчко