Провадження № 2/537/28/2023
Справа № 537/4855/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Хіневича В.І., за участі секретаря судового засідання Бакай М.С., представників позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_4 , представників відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 де просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І»; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину об`єкту нерухомого майна, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки: кадастровий номер :13:001:0998, площею 1000 кв.м., цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні позову вказав, що 13 вересня 2003 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено шлюб, що зареєстрований в Білецьківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис за №28. 14 лютого 2020 року за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області даний шлюб було розірвано. Під час шлюбу у них народилися донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26 квітня 2007 року рішенням Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області вирішено передати відповідачу ОСОБА_4 безоплатно у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 . 29 грудня 2015 року відповідач у порядку приватизації отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , індексний номер 51123554 на земельну ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:001:0998 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Під час перебування в шлюбі він з відповідачем побудували на земельній ділянці новий будинок, будівництво якого завершилося у 2018 році. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І» і розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

28 листопада 2018 року за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на вказаний будинок за №29231654 на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ПТ 21, виданий 09.11.2018 року Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області.

З 2020 року шлюбні відносини припинені і він проживає окремо від відповідача. Він намагався в добровільному порядку домовитися з ОСОБА_4 про поділ спільного майна, але відповідач в добровільному порядку відмовляється розділити спільне майно.

Житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані за АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю подружжя і їх частки у спільному майні є рівними. Оскільки у кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, тому вважає правильним просити суд визнати за ним права власності на 1/2 частини спірної земельної ділянки.

Звітами про оцінку нерухомого майна від 31.08.2021 встановлено, що вартість житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 80000 грн., вартість 1/2 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями, становить 40000 грн., вартість земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0998 площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), становить 30000 грн., вартість 1/2 частини земельної ділянки становить 15 000 грн.

В порядку п.9 ст. 175 ЦПК України стягнення витрат ним не передбачається.

Ухвалою суду 30.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

06.01.2022 року від відповідача, ОСОБА_4 , надійшла до суду зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 , згідно якої ОСОБА_4 прохала в порядку поділу майна подружжя залишити за нею, ОСОБА_4 , право власності на земельну ділянку площею 1000 кв. м., кадастровий номер :13:001:0998 та житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , за відповідачем, ОСОБА_1 , залишити право власності на автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0119, площею 0,1593 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 . В порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на її, ОСОБА_4 , користь грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , в розмірі згідно ринкової вартості, встановленої авто-товарознавчою експертизою, а саме 37 230 грн. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати на проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 1400,00 грн, та судовий збір в сумі 1984,80 грн.

В обґрунтуванні зустрічної позовної заяви вказала, що вона, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перебували у шлюбі з 13.09.2003 року до 14.02.2020 року, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука, що набрало чинності. У шлюбі в них народилися двоє дітей, місце проживання яких, за рішенням суду, було визначено з нею.

Рішенням Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2007 року їй було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . 29.12.2015 р. вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , на земельну ділянку площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:001:0998 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

На вказаній земельній ділянці був збудований житловий будинок з господарськими будівлями. 24.09.2018 року вона отримала технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається з: житловий будинок літ. «А, а, аі, ап», гараж-сарай літ. «Б», вбиральня-літній душ літ. «В», вигрібна яма літ. «І».

28.11.2018 року за нею зареєстровано право власності на вказаний будинок на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ПТ21, виданий 09.11.2018 р. Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.12.2018 р.

Із наявних у справі доказів не підтверджується факт трудових чи грошових затрат колишнього чоловіка позивача ОСОБА_9 . Позивач не надав доказів на підтвердження того, що він брав участь у будівництві та облаштуванні будинку, зокрема, відсутні квитанції на його ім`я про придбання будівельних матеріалів.

Також, 21.10.2014 року, під час перебування у шлюбі, ОСОБА_1 отримав свідоцтво на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0119, площею 0,1593 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Крім того, 12.07.2018 року, під час перебування у шлюбі, вони придбали автомобіль марки «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

З відповіді територіального сервісного центру № 5342 РСЦ ГСЦ МВС від 17.12.2021 року за № 42аз на адвокатський запит від 14.12.2021 року вбачається, що за ОСОБА_1 з 12.07.2018 року і по теперішній час числиться зареєстрованим автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 .

Після розлучення вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

З висновку експерта № 258 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження від 24 грудня 2021 року, проведеного судовим експертом Сумцовим С.С.(свідоцтво № 584 від 16 січня 2014 року) постає, що ринкова вартість автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, яка визначена без його огляду, складає 74460 грн. Вона претендує на компенсацію половини вартості рухомого майна (74460 гривень), а саме на 37230 гривень.

Ухвалою суду від 21.09.2022 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та об`єднано зустрічну позовну заяву в одне провадження з первісною позовною заявою. Долучено до матеріалів справи звіт про оцінку №30/22 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу складеного 21.02.2022 року; довідку про доходи ОСОБА_1 за період з січня 2007 року по грудень 2013 року. Здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 07.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не з`явився. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та прохав задовольнити. Вказав, що автомобіль, після припинення шлюбних відносин, перебував у користуванні ОСОБА_1 , в тому числі і по роботі, а тому не заперечує проти залишення останньому у власності автомобіля. При цьому, прохав виходити із вартості автомобіля зазначеної в наданої ОСОБА_1 оцінки, як такої, що проведена остання та з оглядом автомобіля, та більш актуально відображає вартість автомобіля. Також прохав долучити документи на підтвердження отримання ОСОБА_1 в особисту власність земельної ділянки в с. Маламівка. В задоволенні інших вимог зустрічної позовної заяви прохав відмовити. Згодні на компенсацію їм грошима вартості спільного майна. Питання судових витрат вирішити на розсуд суду.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 свої позовні вимоги підтримали, прохали визнати вказане у їх вимогах майно спільним сумісним, що набуте за час шлюбу та розділити його згідно вимог викладених у зустрічній позовній заяві. У задоволенні первісної позовної заяви прохали відмовити. Прохали долучити документи щодо отримання первісним позивачем у власність земельної ділянки в с. Маламівка та наголосили, що по при те, що саме рішення про виділ ділянки прийнято у 2006 році, однак право власності зареєстровано у 2014 році, під час перебування у шлюбі, тому вона також є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу. Згодні на компенсацію їм грошима вартості спільного майна. Судові витрати прохали розділити пропорційно до задоволення вимог.

Суд заслухавши учасників справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , 13 вересня 2003 року було зареєстровано шлюб у Білецьківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом №28.

Під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.02.2020 року, яке набрало законної сили 16.03.2020 року, шлюб що був зареєстрований 13 вересня 2003 року у Білецьківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області за актовим записом №28, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - розірвано. Місце проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначено з матір`ю - ОСОБА_4 .

За час перебування у шлюбі сторони набули у власність наступне майно.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 268889490 від 04.08.2021 року, за ОСОБА_4 , 28.11.2018 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І», розташований на земельній ділянці кадастровий номер :13:001:0998, реєстраційний номер 04.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №51123883 від 29.12.2015 року право власності на земельну ділянку: кадастровий номер :13:001:0998, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер 04, зареєстровано 25.12.2015 року за №12820811 за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_4 виданого 29.12.2015 року Кременчуцьким міським управлінням юстиції.

Згідно рішення Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 26 квітня 2007 року ОСОБА_4 було передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

29.12.2015 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , на земельну ділянку площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :13:001:0998 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000 кв.м.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №290164288 від 14.12.2021 року, за ОСОБА_1 21.10.2014 року за №7410084 зареєстровано право власності на земельну ділянку: кадастровий номер :03:001:0119, площею 0,1593 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер 24, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_5 виданого 21.10.2014 року Реєстраційною службою Кременчуцького районного управління юстиції у Полтавській області. Кременчуцьким міським управлінням юстиції.

Згідно рішення Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 червня 2006 року ОСОБА_1 було передано, безоплатно, у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд пл.. 0,15 га по АДРЕСА_2 .

Згідно рішення Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19 квітня 2011 року, про часткову зміну раніше прийнятих рішень, ОСОБА_1 було передано, безоплатно, у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд пл. 0,1593 га по АДРЕСА_2 .

21.10.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6 , на земельну ділянку по АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:001:0119, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. площею 0,1593 га.

За повідомленням Територіального сервісного центру МВС №5342 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області від 17.12.2021 року №42 аз, відповідно до підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру транспортних засобів, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 16.12.2021 року, числиться зареєстрованим, зокрема, транспортний засіб «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , з 12.07.2018 року на підставі договору купівлі-продажу №6193/0086.

Сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання наразі регулює Сімейний кодекс України (далі - СК України).

Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Частина 2 статті 104 СК України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Статтею 57 СК України визначено перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка , а саме:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Суд бере до уваги, що означені земельні ділянки сторін, які були передані сторонам, безкоштовно, у приватну власність, ще у 2006 та 2007 роках, однак право власності на які зареєстроване у 2014 та 2015 роках.

У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як відзначається у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

На підставі встановлених судом обставин, наявних доказів та відповідно до вказаних норм законодавства, суд дійшов висновку, що до майна набутого (колишнім) подружжям ОСОБА_1 за час шлюбу та яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, належить:

-житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І».

-автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

При цьому, суд звертає увагу, що жодна зі сторін не спростувала факту спільної сумісної власності подружжя на означений житловий будинок з господарськими будівлями та автомобіль та не довела наявності у неї особистої власності на дане майно.

Тож, враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вказане спірне майно набуте у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, що також підтверджується матеріалами справи.

Стосовно земельних ділянок набутих за час шлюбу сторонами, то суд зазначає наступне.

Не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю (дружини/чоловіка) у відповідності до ст. 57 СК України:

- дружини, ОСОБА_4 , земельна ділянка: кадастровий номер :13:001:0998, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер 04,

- чоловіка, ОСОБА_1 , земельна ділянка: кадастровий номер :03:001:0119, площею 0,1593 га за адресою: АДРЕСА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер 24.

Оскільки, дані земельні ділянки сторони хоча й отримали за час шлюбу, однак внаслідок приватизації земельної ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

З наявних у матеріалах справи висновків та звітів оцінок майна щодо визначення ринкової вартості кожного об`єкту майна, вбачається наступне.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 31.08.2021 року наданого суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_12 (на замовлення ОСОБА_1 ) оціночна вартість житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 80 000,00 грн.

Згідно висновку експерта Сумцова С.С. №258 від 24.12.2021 року (на замовлення ОСОБА_4 ) за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , ринкова вартість автомобіля, яка визначена без його огляду, складає 74460,00 грн.

Згідно звіту оцінки наданої суб`єктом оціночної діяльності СПД « ОСОБА_13 » (на замовлення ОСОБА_1 ) №30/22 від 21.02.2022 року, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , за результатами огляду, складає 45487,12 грн.

Суд бере до уваги різницю у часі проведення оцінки вартості автомобіля, а саме 3 місяці, однак суд також враховує, що після розірвання шлюбу автомобіль перебував у постійному користуванні саме ОСОБА_1 та піддавався експлуатації.

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів, як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, при складенні висновку експерт повідомляється про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок.

Тоді як звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом.

Тож, враховуючи вказане, суд при здійсненні поділу спільного автомобіля подружжя бере до уваги саме висновок експерта, оскільки він вчинений в однаковому часовому проміжку з оцінкою будинку, який також підлягає розподілу, що буде справедливим при поділі та складений саме експертом.

При цьому, суд критично оцінює посилання представника первісного позивача, щодо безпосереднього огляду транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності при наданні звіту, враховуючи, що транспортний засіб після розірвання шлюбу безпосередньо перебував у постійному користуванні позивача та наявні технічні несправності останнього цілком вірогідно могли виникнути після проведення оцінки експертом та напряму залежать, згідно оцінки, від умов його догляду, зберігання, використання, тощо в тому числі з вини самого первісного позивача.

Виходячи із меж заявлених сторонами вимог, суд вважає за можливе здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином:

-залишити за ОСОБА_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В»,вигрібної ями літ. «І» .

-залишити за ОСОБА_1 , право власності на автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

При здійсненні поділу спільного майна подружжя, саме таким чином, суд виходив з того, що право власності на вказані об`єкти зареєстроване за сторонами, що не призведе до додаткових затрат, що місце проживання дітей за рішенням суду визначене з матір`ю ОСОБА_4 та вони разом проживають у спірному будинку, що не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_1 фактично користувався та користується автомобілем та сторони згодні на залишення автомобіля саме ОСОБА_1 у власність, що сторони згодні на часткову компенсацію їм грошима вартості спільного майна, також суду враховує фактичну співмірність вартості будинку (80 000,00 грн) та автомобіля (74 460,00 грн) та неможливості розподілу об`єктів іншим чином ніж, як кожній зі сторін по окремому об`єкту.

Також, суд бере до уваги, що згідно позову, первісний позивач сам вказав, що на час подання позову він є зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 , тобто забезпечений житлом та має постійне місце проживання.

Тож, враховуючи вказані обставини суд, вважає, що найбільш правильним, справедливим та раціональним, буде саме такий порядок розподілу спільної сумісної власності подружжя, який зможе задовольнити інтереси обох сторін та їх дітей.

З метою рівності розподілу спільної сумісної власності та з огляду на згоду сторін на часткову компенсацію грошима у часті, тож з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути різницю у вартості часток спільного майна подружжя, що становить 2770 грн ( (80000,00 + 74460,00) : 2 = 77230 грн; 80000,00 - 77230 = 2770 грн - різниці).

Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення вимог, як первісного позову, так і зустрічного позову, суд вважає за необхідне розділити судові витрати пропорційно до задоволеності позовних вимог, а саме стягнути з первісного позивача на користь первісного відповідача 992,40 грн судового збору та 1400 грн витрат за проведення експертизи, а решту судових витрат залишити на сторонах.

Керуючись ст. 60, 61, 67, 69, 70, 71, 72 СК України, ст. 372 ЦК України, ст 2,4,5,10, 11,12,13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 229, 256-257, 259, 263-265, 267, 273 ЦПК України суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю (колишнього) подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 :

-житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І».

-автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Розподілити спільне сумісне майно подружжя наступним чином:

-залишити за ОСОБА_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 107,6 кв.м., житловою площею 52,2 кв.м. складається із: житлового будинку літ. «А,а,а1,ап.», гаражу-сараю літ. «Б», вбиральні-літнього душу літ. «В», вигрібної ями літ. «І» .

-залишити за ОСОБА_1 , право власності на автомобіль «ВАЗ», модель «21114», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , різницю у вартості часток спільного майна подружжя, що становить 2770 грн.

В задоволенні решти позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - відмовити.

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , судові витрати: 992,40 грн. судового збору та 1400 грн. витрат за проведення експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич