11.05.2023 Єдиний унікальний номер 205/5750/15
Провадження № 4-с/205/15/23
У Х В А Л А

08 травня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лабовкін Олександр Олександрович, про визнання бездіяльності Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладений в рамках виконавчого провадження №52098521, зобов`язання зняти арешт з майна, заінтересована особа Акціонерне товариство «Укрсиббанк»,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Лабовкін О.О., діючий від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо незняття арешту з майна.

В обґрунтування скарги представник зазначив, що 25.12.2007 між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 65500,00 доларів США, у порядку та на умовах, зазначених у кредитному договорі.

В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 25 грудня 2007 року між АТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 було укладено договір поруки №0/П/2 згідно умов яких поручителі зобов`язалися перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0 від 25.12.2007 року, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року по справі №2/205/1041/16, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 25.12.2007 року в сумі 64600,58 доларів США, із якої: заборгованість за кредитом 58550,55 доларів США; заборгованість за процентами 6050,03 доларів США; пеня 27492,13 гривень; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в рівних частках на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 3654,00 гривень.

У період з 02.09.2016 по 26.01.2017 року в Другому правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах на примусовому виконанні знаходилось виконавче провадження № 52098521 з виконання виконавчого листа № 2/205/1041/16 виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 746 513,56 гривень.

В рамках вищезазначеного виконавчого провадження 26.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову, якою накладено арешти на майно, що належить ОСОБА_1

26.01.2017 на підставі п. 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції було винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачеві у виконавчому провадженні № 52098521.

В подальшому, заборгованість за вищезазначеним кредитним договором була врегульована між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк».

У зв`язку з цим, ним в інтересах ОСОБА_1 було подано до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах Клопотання про скасування заходів примусового виконання рішень, у тому числі зняття арешту з майна.

10 квітня 2022 року отримано листа Другого Правобережного відділу Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра у відповідь на вищезазначене клопотання, згідно з яким «для скасування всіх заходів, які були вжиті державним виконавцем відділу під час проведення виконавчих дій, необхідно надати оригінали документів, які підтверджують погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом з обов`язковою наявністю мокрої печатки на ньому, та документів які підтверджують повноваження особи на підписання відповідних документів та сплатити заборгованість по виконавчому збору та витрат на проведення виконавчих дій, або погасити всю суму заборгованості, яка складається з суми основного боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Таким чином, Другим Правобережним відділом Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра фактично було відмовлено у скасуванні арешту майна та скасуванні інших заходів примусового виконання, на підставі наявних документів.

Вказану відмову ОСОБА_1 вважає незаконною, протиправною, з огляду на наступне.

Оскільки повернення виконавчого документа стягувачеві не є самостійною підставою для зняття арешту, арешт майна ОСОБА_1 продовжував діяти з часу закриття виконавчого провадження по теперішній час.

Однак, після винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувача, ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк» досягли згоди щодо врегулювання заборгованості за кредитним договором.

Так, частину боргу за кредитним Договором № 0 від 25.12.2007, а саме 51 750, 58 доларів США (основного боргу), 13 874,48 доларів США (сума процентів) та 27 492,13 гривень (сума штрафних санкцій (пені) було анульовано банком , що підтверджується повідомленням про анулювання боргу вих. № 24-1-61/50 від 23.06.2017.

Решту заборгованості було сплачено ОСОБА_1 , що підтверджується квитанціями № 74 від 23 червня 2017 року, копії яких додаються.

Згідно з Довідкою АТ «УкрСиббанк» вих. № 57-1-06/34/151 від 06.01.2023, ОСОБА_1 не має станом на 06.01.2023 отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк».

Таким чином, у зв`язку із анулюванням банком частини заборгованості та сплатою боржником не анульованого залишку заборгованості, і відсутністю у банку (Стягувача по ВП № 52098521) претензій до ОСОБА_1 , у ОСОБА_1 на теперішній час фактично відсутній борг перед АТ «УкрСиббанк», а отже необхідності у примусовому стягненні суми заборгованостей, та відсутня потреба у вжитті заходів примусового виконання рішення, а тому арешт накладений на майно в межах ВП № 52098521 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного просив суд визнати протиправною бездіяльність Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 накладений в рамках виконавчого провадження № 52098521, та зобов`язати Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений в рамках виконавчого провадження № 52098521.

24.04.2023 року до суду надійшов відзив від начальника Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Астапенкової К. на скаргу ОСОБА_1 , в обґрунтування якого посилається на те, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на примусовому виконанні у відділі у період з 02.09.2016 року по 26.01.2017 року перебувало виконавче провадження №52098521 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/1041/16 виданого 20.04.2016 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 1 746 513,56 гривень. Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем 26.01.2017, на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з тим, що законодавством встановлена заборона на звернення стягнення на майно боржника. Виконавчі провадження, які було завершено по 2019 включно, та виконавчі провадження за постановами про накладення адміністративного стягнення по 2021 включно, були знищені на підставі Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Таким чином, виконавче провадження №52098521 з примусового виконання виконавчого листа №2/205/1041/16 виданого 20.04.2016 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості знищене. Закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна боржника. Таким чином, у Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його права були порушені саме діями Другого Правобережного відділу ДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Крім того, вважає, що скаржником ОСОБА_1 пропущений строк для подання вищезазначеної скарги, адже виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні у відділі у 2016-2017 роках та боржник знала про це. На підставі викладеного відділ ДВС просив в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Скаржник ОСОБА_1 та її представник адвокат Лабовкін О.О. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява з проханням розглянути скаргу без їх участі.

Представник Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на скаргу просив розгляд справи провести без участі представника відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2016 року по справі №205/5750/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 25.12.2007 року в сумі 64600,58 доларів США, із якої: заборгованість за кредитом 58550,55 доларів США; заборгованість за процентами 6050,03 доларів США; пеня 27492,13 гривень; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в рівних частках на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 3654,00 гривень.

На виконання вищевказаного рішення Ленінським районним судом м.Дніпропетровська видано виконавчий лист №2/205/1041/16.

Виконавче провадження ВП № 52098521 з виконання виконавчого листа № 2/205/1041/16 виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 746 513,56 гривень, перебувало на примусовому виконанні у Другому правобережному відділі державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у період з 02.09.2016 по 26.01.2017 року.

В рамках вищезазначеного виконавчого провадження 26.09.2016 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №52098521, якою накладено арешти на майно, що належить ОСОБА_1 .

Державним виконавцем 26.01.2017 року на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції було винесено постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу у виконавчому провадженні ВП №52098521.

В подальшому, заборгованість за вищезазначеним кредитним договором була врегульована між ОСОБА_1 та АТ «УкрСиббанк».

У зв`язку з цим, представником ОСОБА_1 адвокатом Лабовкіним О.О., було подано до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах клопотання про скасування заходів примусового виконання рішень, у тому числі зняття арешту з майна.

Другий Правобережний відділ Державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра листом від 10 квітня 2022 року надав відповідь на вищезазначене клопотання, в якому зазначив, що для скасування всіх заходів, які були вжиті державним виконавцем відділу під час проведення виконавчих дій, необхідно надати оригінали документів, які підтверджують погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим документом з обов`язковою наявністю мокрої печатки на ньому, та документів які підтверджують повноваження особи на підписання відповідних документів та сплатити заборгованість по виконавчому збору та витрат на проведення виконавчих дій, або погасити всю суму заборгованості, яка складається з суми основного боргу, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до повідомлення АТ «УкрСиббанк» про анулювання боргу вих. № 24-1-61/50 від 23.06.2017, частину боргу ОСОБА_1 за кредитним Договором № 0 від 25.12.2007, а саме 51 750, 58 доларів США (основного боргу), 13 874,48 доларів США (сума процентів) та 27 492,13 гривень (сума штрафних санкцій (пені) рішенням банку було анульовано.

Згідно Довідки АТ «УкрСиббанк» вих. № 57-1-06/34/151 від 06.01.2023, ОСОБА_1 станом на 01.03.2023 отриманих та непогашених кредитів в АТ «УкрСиббанк» не має.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до пункту 7 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, яка діяла під час відкриття виконавчого провадження ВП №52098521) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, відповідно до п. 9 ч. 1 ст.47 Закону, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За ст.50 вищевказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження) № 1404-VIII (в редакції, що діє на час вирішення судом скарги по суті) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, відповідно до Закону України № 1404-VIII, є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Проаналізувавши вищенаведені норми права суд дійшов висновку, що Законом № 1404-VIII не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, адвокат Лабовкін О.О., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , вказав, що у зв`язку із анулюванням банком частини заборгованості та сплатою боржником не анульованого залишку заборгованості, і відсутністю у банку боргу перед стягувачем відсутня потреба у вжитті заходів примусового виконання рішення. Дані ствердження знайшли своє підтвердження вищевказаними матеріалами скарги.

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

Згідно з частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги ОСОБА_1 від імені та в інтересах якої діє адвокат Лабовкін О.О. внаслідок чого визнає бездіяльність Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладений в рамках виконавчого провадження № 52098521 з зобов`язанням зняти арешт з майна останньої.

Керуючись ст.ст.447, 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Лабовкін Олександр Олександрович, про визнання бездіяльності Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладений в рамках виконавчого провадження № 52098521, зобов`язання зняти арешт з майна останньої, заінтересована особа Акціонерне товариство «Укрсиббанк», задовольнити.

Визнати противоправною бездіяльність Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладений в рамках виконавчого провадження № 52098521.

Зобов`язати Другий правобережний відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м.Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений в рамках виконавчого провадження № 52098521.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11 травня 2023 року.

Суддя О.О.Костромітіна