Справа № 513/120/22
Провадження № 2/513/19/23
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Рязанової К.Ю.,

за участю секретарів судового засідання Фабрикатор Н.В., Коржан О.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Манової І.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Бабенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

03 лютого 2022 року позивачка звернулася до Саратського районного суду Одеської області з позовом до відповідача, в якому просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, поділити майно придбане подружжям у період шлюбу наступним чином: відповідачу залишити: стіл кухонний з стільцями (8 шт) - 10000 гривень, пральну машинку Горєніе - 10000 гривень, телевізор-плазмений д-42 - 18000 гривень, шкаф-купе - 3000 гривень, диван-куток - 10000 гривень, мікрохвильову пічь - 3000 гривень, пральну машинку Самсунг - 6000 гривень, телевізор-плазмений д-32 - 3000 гривень, шкаф для одягу - 5000 гривень, морозильну камеру ларець 2 шт - 15000 гривень, бетономішалку - 3000 гривень, автомийку Керхер - 4000 гривень, причеп легковий - 18000 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивачки: компенсацію вартості покращених житлових умов в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 450000 гривень; компенсацію вартості побутової техніки, на суму 54000 гривень; компенсацію вартості автомобілів, на суму 397423 гривень; компенсацію вартості худоби, на загальну суму 215000 гривень; компенсацію готівки в сумі 125000 гривень, а всього 1241423 гривень. Стягнути з відповідача на користь позивачки документально підтверджені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, 12 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін є донька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після укладення шлюбу сторони стали проживати разом за адресою: АДРЕСА_1 , та за час спільного проживання покращили житлові умови у будинку та придбали спільне майно, у зв`язку з чим просить стягнути компенсацію вартості покращених житлових умов в будинку на загальну суму 450000 гривень та компенсацію вартості побутової техніки, на суму 54000 гривень. Крім того, під час шлюбу сторонами придбано автомобілі MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2014 року випуску, білого кольору, дата реєстрації 12 червня 2020 року; OPEL FRONTERA, 2000 року випуску, синього кольору, дата реєстрації 21 липня 2021 року, які були відчужені відповідачем без її згоди. Ринкова вартість автомобілів, відповідно до загально відомої інформації, розміщеної в мережі Інтернет, складає MERSEDES-BENZ SPRINTER 559932 гривні, OPEL FRONTERA, 2000 року випуску, 234914 гривень. Крім того, сторони в спільному господарстві мали худобу: вівці 140 шт, приблизною вартістю 400000 гривень та свині 10 шт вартістю 30000 гривень. Також, в сейфі були грошові кошти у сумі 250000 гривень, які сторони зібрали під час перебування у шлюбі.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

08 квітня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до поданого відзиву відповідач позов не визнає, оскільки позивачкою не надано жодного доказу вартості покрашення житлових умов, будинок в якому вони проживали ніколи не перебував у власності сторін. До переліку спільно набутого майна додано побутову техніку, бетономішалку, автомийку та причеп легковий, разом з тим, доказів на підтвердження позовних вимог щодо вартості майна, з урахуванням зносу, позивачкою не надано. Зазначена відповідачкою худоба ніколи не перебувала у власності сторін, що підтверджується довідкою про склад домогосподарства. Щодо грошових коштів, які зберігалися в сейфі, вказав, що йому про ці кошти достеменно не відомо, відповідні докази позивачкою не долучено. Стосовно транспортних засобів, то вартість їх компенсації належним чином не обґрунтована, а транспортні засоби були реалізовані спільно сторонами, а гроші витрачені на спільні потреби. Також відповідач звертає увагу на те, що сторонами у вересні 2021 року придбано двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 48000 доларів США та автомобіль MERSEDES-BENZ А 140, 1999 року випуску, власником якого є ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Манова І.М. позов підтримала з підстав викладених в уточненій позовній заяві.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що позицію свого адвоката підтримує повністю, а також вказала, що все майно яке перелічене в п.2 залишити відповідачу, це майно купувала вона. Вона працювала, в неї був постійний дохід, вона брала кредити, купувала гарні меблі, а у відповідача ніколи не було готівкових коштів. За кошти, які були подаровані дитині на хрестини, вона купила дитячу стінку, на сьогоднішній день відповідач виніс її у корівник, а замість цих меблів, поставив меблі для своєї новонародженої дитини. Стіл та кухню вона купувала сама, беручи кредити. Шафу-купе вона також купувала сама. ЇЇ батьки після одруження продали худобу, вона купила спальню та шафу. Всі занавіски, пофарбування будинку все це повністю було на ній. Заміна люстр, плінтусів, ламінату, все що було потрібно купувала вона. На сьогоднішній день, відповідач одягнутий у ті речі, які вона йому купувала. Пральна машинка Самсунг була взята у кредит, який сплачувала вона сама. Пральна машинка Гореніє, відповідач подарував їй на день закоханих, так вона у нього і залишилася. Морозильну камеру вони купили з відповідачем. Бетономішалка була також придбана, оскільки завжди вели будівельні роботи, автомийка також була куплена. Причіп легковий був придбаний для реалізації м`яса. Батьки відповідача надали їм у користування 1/2 частину будинку, вони платили кошти тільки за матеріали, а всі будівельні роботи робили їхні друзі. На той час вона працювала на двох роботах, люди приходили до них, їх треба було нагодувати, все приготувати. Вона все це робила, готувала. Плитку тротуарну вони клали разом. Всі витрати по будинку були на ній. Дитина знаходиться повністю на її утриманні, відповідач ніяк її не утримує. Вартість побутової техніки, ця техніка це: телевізор 32 діагоналі, телевізор 42 діагоналі, холодильники, так як вони разом з відповідачем топили баранячій жир, щоб його продавати і отримувати якісь кошти. Автомобілів було у них багато, був автомобіль Мерседес чорного кольору 211, відповідач у неї його забрав і продав без неї. Для роботи їй потрібна була машина і вона купила собі ВАЗ 40, позичивши у відповідача кошти. Офіційно на них залишилися ОСОБА_5 і Опель Фронтера. Коли вона пішла від відповідача, їй зателефонували з МРЕО і повідомили, що відповідач переоформлює ці автомобілі. Автомобіль ОСОБА_6 відповідач купив собі за кошти, які в нього залишилися і він на ній їздить. Під час шлюбу у них були вівці та свині. Робота у відповідача ніяк не йшла, а він хотів хоч чимось займатися. Вівці 140 голів, яких ростив її батько, щоб вони могли їх продати і мати хоч якісь кошти. Було 10 свиней. Її батьки їй завжди допомагали, в той будинок до батьків відповідача вона прийшла, він був пустим. Гроші були готівкою, вони були у відповідача, і були закриті. Сума 250000 гривень приблизно підрахована і розуміє, що ця сума в них є. Тому вона просить компенсацію 125000 гривень.

У судовому засіданні 12 березня 2023 року, ОСОБА_1 пояснила, що з 10 жовтня 2021 року вони фактично припинили з відповідачем шлюбні відносини, а вже в листопаді 2021 року їх розлучили офіційно. Відповідач зазначає про те, що вся побутова техніка вийшла з ладу і на сьогоднішній день її взагалі не існує, це не правда. Підтверджуючих документів про вартість побутової техніки не має. В червні 2021 року вони разом з відповідачем купили стадо овець (140-150 голів), за чотириста тисяч гривень, і відвезли їх до її батька, щоб він їх викормив, вони підросли і вони в подальшому могли б їх продати. Підтверджуючих на це документів, не має. Батько дуже довго вже займається вівцями, кожна вівця має свою бірку, мітку. Щодо сейфу в якому зберігалися кошти в сумі 250000 гривень, пояснила, що доступу до сейфу в неї не було, але вона бачила, скільки хто та за що розраховувся, і приблизно яка сума має зберігатися у сейфі. Вона погоджується з вартістю автомобіля з Авторіа.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бабенко В.В. заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зустрічний позов відповідачем не заявлений, тому що це дуже дорогий процес, оцінка вартості майна, судовий збір та інші витрати. Вартість майна ні по тваринам, ні по автомобілям позивачкою не доведена. Позивачка не надала жодного висновку експерта про вартість майна, жодного чеку, якщо вона стверджує, що були проведені будівельні роботи, та жодного договору підряду на проведення таких робіт позивачкою не надано. Також з приводу всіх грошових сум з банківських карток, зазначив, що як стверджував відповідач, то не всі його кошти, багато коштів просто перераховувались через його картку. Відповідач надавав договір купівлі-продажу автомобіля від 08 квітня 2022 року, де зазначена вартість автомобіля, але сторона позивачки, це ніяк не спростувала.

Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що під час проживання у шлюбі, на протязі 13 років, ремонт у будинку не проводився, все робили батьки, і якщо він допомагав, то допомагав лише батькам. Всі гроші, що він заробляв, він збирав на квартиру, купити доньці. Позивачка дочекалась, поки він прийме спадщину, оформить квартиру, все забрала, вийшла і нічого не сказала. На цей час, він не користується технікою, яка була придбана під час шлюбу, він її викинув. Під час шлюбу ніякі меблі, ні техніка не купувались, якщо щось і купляли, то купляли батьки. Вони жили на квартирі у батьків. Під час шлюбу був придбаний Мерседес, 2011 року, та Мерседес А 140, автомобіль Опель Фронтера був оформлений на батьків, а потім батьки оформили на нього, коли саме він не пам`ятає. Автомобілі були продані, ще за час спільного життя з позивачкою. Реалізовували автомобілі разом з позивачкою. Згоду позивачка на реалізацію автомобілів не надавала, так як машина не була оформлена на них, була продана по довіреності. Мерседес А 140 належав позивачці ОСОБА_7 з 2021 року. Худоби в нього не було, він як друг ОСОБА_3 , який його попросив завести худобу до колишнього тестя. Худоба була ОСОБА_3 , це його майно, яке було у батька позивачки. Він купив квартиру і одноразовий платіж за неї вніс 50000 доларів, розраховувався на протязі трьох років. На сьогоднішній день заборгованості по аліментам у нього не має, вона погашена повністю. Все майно перелічене у п. 2 в них було, але все вже давно вийшло з ладу. Все це перелічене майно були подарунки, і десь щось купували вони. Особисто він купував телевізор діагоналлю 42 дюйми, приблизно за 8 тисяч гривень, він був вже б/у. Керхер купували, бетономішалка, пральна машина, все воно є, але вийшло з ладу вже давно, років п`ять як уже. В будинку батьків він проживає з дитинства. Вони жили разом з батьками, на одній території, без окремих виходів. Кухні були окремі. Спальня батьків, спальня їх, ванні кімнати окремі. З позивачкою у шлюбі були з 2008 року, за весь цей час вони робили косметичний ремонт, клеїли шпалери. Щодо взяття позивачкою кредитів йому не відомо, відомо лише про один кредит, коли вона придбала ноутбук, вона його й забрала. На його ім`я були взяті кредити. В їх родині був Мерседес А 140, Мерседес Спринтер, і Опель Фронтера. Мерседес 2011 був у них, він не був на нас оформлений, перебував у них в користуванні. На сьогоднішній день у нього на праві власності не має жодного автомобілю. Мерседес НОМЕР_1 у колишньої дружини. Автомобіль Спринтер був проданий за 30-35 тисяч гривень, автомобіль був після ДТП, ОСОБА_8 продав за 30 тисяч гривень, точну вартість не пам`ятає. Ці автомобілі він продав ОСОБА_3 і ОСОБА_9 . Мерседес 2011 був проданий людям, а кому саме, він не пам`ятає. Авто ОСОБА_6 в нього на праві власності не має. Ні овець, ні свиней в них не було. У його батьків було двоє свиней. Він не працює, раніше коли перебував у шлюбі з позивачкою займався скупкою скота, періодично. Скуповували, різали, возили на ринок, виручені кошти перераховували на банківську картку. Зараз цим він не займається. Сейф у будинку є лише для зберігання зброї. Готівки там ніколи не було, він взагалі не закривається, замок вийшов з ладу. Він працював і на фурі, і на будівництві, і займався м`ясом, де можна було там він і працював. Працюючи у весь час то там, то там, він зібрав 50000 доларів і купив квартиру для дочки. Мерседес ОСОБА_10 купувався за час шлюбу. Всі ці машини були продані, і вони розраховувались за квартиру. Кошти він позичав у ОСОБА_3 і ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 04 квітня 2023 року ОСОБА_1 суду пояснив, що на сьогоднішній день нічого з тієї побутової техніки, яку зазначає позивачка ОСОБА_11 в наявності не має. В будинку він з колишньою дружиною ОСОБА_12 нічого не робив, все робили його батьки. В нього ніколи вдома не було ніяких тварин, ні свиней, ні овець. У батьків його було пару свиней, корова, декілька овець. Банківські кредити брав постійно, на які саме потреби наразі не пам`ятає. На квартиру, яка знаходиться в м. Одесі, він гроші брав у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У ОСОБА_2 в 2021 році він взяв у борг шість тисяч доларів, а у ОСОБА_3 приблизно п`ятдесят чи шістдесят тисяч гривень. Отару овець він не купував. Ці вівці купував ОСОБА_13 , і за ними їздив сам ОСОБА_13 , який заздалегідь попросив його домовитись з його колишнім тестем, щоб той за ними дивився, натомість ОСОБА_13 залишив тестю чотири барана. В м. Мелітополі він ніколи не був. Він скуповував і продавав тварин, таким чином підробляв. Тварин скуповував у людей, інколи розраховувався готівкою, а інколи брав у борг. Реалізовував м`ясо в м. Одесі на ринку Привоз людям, які скуповували м`ясо, а потім повертав борги. Ніяких паспортів на тварин не було. Вдома він ніколи не тримав готівку. Щодо руху коштів на банківській картці пояснив, що там його особистих коштів не має, може всього двісті гривень. Всі кошти переводились іншими людьми, з яких ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_14 його зять. ОСОБА_15 проживає в м. Києві, часто приїздить у село та скуповує у людей м`ясо та бризну, які реалізовує на ринку в м. Києві. Потім за цей весь товар, гроші переводились йому на банківську картку, а він у свою чергу їх знімає, переводить у готівку і розраховується з людьми, так як у людей немає банківських карток. Так само робив і ОСОБА_14 .. Автомобілі він продав приблизно у жовтні 2021 року. Під час продажу автомобілів позивачка ОСОБА_1 не була присутня. Автомобілі продавав тому, що потрібно було розрахуватися з боргами. Наразі жодного автомобіля в його користуванні не має.

Допитаний у судовому засіданні 12 березня 2023 року свідок ОСОБА_16 суду показав, що позивачка являється його донькою. Батько відповідача захворів в 2020 році, а вже у березні 2021 року помер, а овець відповідач привіз до нього в липні 2021 року, в кількості 140-146 голів, і забрав їх 16 листопада 2021 року. Весь цей час він ростив їх, випасав, кормив. Коли 16 листопада 2021 року відповідач забирав овець, він був з ОСОБА_17 . Забирали в один день, за два рази. Приїздили двома своїми машинами, ОСОБА_1 на чорному Опелі та ОСОБА_13 на сірому Опелі. На момент коли відповідач забирав овець, він з донькою уже не жив. На той час вони розвелись. ОСОБА_1 займався господарством, скуповував овець, та реалізовував їх. На весілля своєї доньки він подарував корів, овець, свиней, в них ще були кури, гуси. Йому відомо, що коли позивачка з відповідачем мешкали разом і перебували у шлюбі, то робили спільно ремонт у домі, перекривали дах, асфальтували двір, будували паркан, купували побутову техніку, пральну машину, холодильник, ванну, телевізори, стіл, табуретки, побудували шашличний двір. Підтверджуючих документів, чеків чи щось іншого він не бачив. В них було багато автомобілів, ОСОБА_1 купував, а потім продавав. Останнім часом в них було три автомобілі: Джип, Мерседес і великий білий мікроавтобус з холодильником всередині, для перевезення м`яса. ОСОБА_1 скуповував овець і займався їх реалізацією. Він пасе людських овець, і пас, і доглядав овець родини доньки, адже дітям хотів завжди допомогли, грошей за це не брав. Всіх овець він записує у зошит, тобто скільки хто привіз, скільки хто забрав, коли боліли і хто забирав на забій. Коли ОСОБА_1 забирав овець, а забрав він їх у кількості 143 голів, то ніде не розписувався. Вівці відрізняються за породою, а вартість вівці залежить тільки від маси. Ягнята можуть важити від тридцяти до п`ятдесяти кілограм, а вівці-матки можуть важити і 70 кг. В липні 2021 року ОСОБА_1 привіз з початку десять голів, приблизно через тиждень, ще 32 голови і вісім ягнят, потім ще привіз, і так до вересня 2021 року, у вересні 2021 року привіз сімдесят голів, і разом вийшло 143 голів. Облік овець офіційно ніде не ведеться, для себе він записує у зошит. У ОСОБА_1 немає спільного капіталу з ОСОБА_13 , оскільки ОСОБА_1 займається вівцями, а ОСОБА_13 яловичиною. Він сам неодноразово здавав йому яловичину на забій. Зі слів ОСОБА_1 останню партію овець, яку він у нього забирав, він привіз з м.Мелітополя. Привіз їх сам, з ним нікого в супроводі не було. Йому відомо, що на теперішній час ОСОБА_1 має автомобіль Джип, ще у листопаді 2021 року він сам особисто повідомив йому про те, що придбав ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні від 12 березня 2023 року показала, що ОСОБА_20 її донька. На весілля доньки вони з чоловіком дарували їм овець, яких вони потім привезли їм доглядати та вирощувати, а потім забирали на продаж. На весілля вони також дарували корів, бичків, свиней. Коли вони одружилися, в них в домі не було навіть ремонту. Вони все робили та купували спільно. Вони повністю обдирали стіни, шпаклювали, клеїли шпалери, міняли всі двері, вікна в будинку, двір виложили плиткою, купували повністю нові меблі, перекривали дах у будинку, купували альтанку, стіл, стільці, великі та дуже гарні крісла. З побутової техніки вони купували два телевізори, один навіть за тридцять тисяч гривень, холодильники. Купували у період шлюбу автомобілі: Мерседес, Джип, автобус-холодильник. ОСОБА_21 завжди на протязі всього їх сімейного життя займався вирощуванням та продажем овець. ОСОБА_22 привозив їм овець, а її чоловік доглядав за ними. Вівці підростали, і ОСОБА_22 їх забирав на продаж. Останній раз ОСОБА_22 привіз до них сто сорок, можливо трохи більше овець. І забрав ту ж саму кількість разом з ОСОБА_23 . Він не відразу привіз сто сорок голів, він привозив їх поступово, по десять, по двадцять голів. Коли вони забирали цих овець вона була вдома і бачила все. Коли забирали, то вівців не зважували. Вони завжди намагалися допомогти дітям, тому і вирощували цих овець. Зараз їй відомо, що ОСОБА_22 та його дружина теперішня, їздять на автомобілі Тайота. Автомобіль марки Тайота, ОСОБА_22 купив вже після розлучення. Коли вона приїздила до них до дому, то все бачила на власні очі, те що робили, що купували, але ніяких чеків ні нащо, вона не бачила. Донька ОСОБА_11 разом з чоловіком та донькою жили окремо від батьків чоловіка, тобто у них у кожного був власний вхід, у доньки була окрема кухня, дві кімнати, коридор, ванна, окреме опалення в будинку. Батьки ОСОБА_11 нічим не допомагали, можливо тільки тим, що мати ОСОБА_11 могла готувати їжу для робітників. В них були свині, скільки точно сказати не може, тому що цією інформацією краще володіє її чоловік.

За згодою сторін розгляд справи проведено за відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які належним чином повідомлялись про час та місце розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомили.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вислухавши сторін, свідків, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 з 12 жовтня 2008 року перебували у зареєстровану шлюбі, який був розірваний рішенням Саратського районного суду Одеської області від 30 листопада 2021 року по справі № 513/944/21, що підтверджується вказаним рішенням.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 вересня 2017 року ОСОБА_1 купив у ОСОБА_24 легковий автомобіль марки OPEL FRONTERA за 1000 євро.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіль OPEL FRONTERA, 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , дата реєстрації 21 липня 2021 року, належав ОСОБА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №5141/2021/2858782 від 15 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_2 транспортний засіб марки OPEL FRONTERA, синій, за ціною НОМЕР_4 гривня 30 копійок.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 автомобіль OPEL FRONTERA, зареєстрований з 15 жовтня 2021 року за ОСОБА_2 (а.с. 28).

Відповідно до договору купівлі продажу транспортного засобу №6049/21/1/014157 від 16 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 відчужив ОСОБА_3 транспортний засіб MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI за 12000,00 гривень.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2014 року випуску, з 16 жовтня 2021 року зареєстрований за ОСОБА_3 .

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02 липня 2018 року житловий будинок загальною площею 119 кв/м розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_25 .

Судовим наказом Саратського районного суду Одеської області від 26 жовтня 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на корить ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї чверті) від усіх видів заробітку доходу платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2021 року і до повноліття дочки ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 77).

Постановою державного виконавця Саратського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса Долгорук А.О. відкрито виконавче провадження.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах виданим старшим державним виконавцем Саратського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса О.П. Тарасюк, розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 за період з 13 жовтня 2021 року по 31 березня 2022 року складає 4250 гривень 99 копійок.

Відповідно до довідки №205 від 07 квітня 2022 року виданої старостою Новоселівського старостінського округу Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Ю.Ф. Сирбу, згідно погосподарської книги №11 особовий рахунок НОМЕР_7 за період 2008 рік 2021 рік вся худоба (свині та вівці у подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 знаходилось у володінні громадянина гр. ОСОБА_25 ), який помер у 2021 році. Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за тією адресою та являється сином померлого, ОСОБА_25 , за зазначений період живність не значилась.

Також судом досліджені матеріали спадкової справи №133-2021, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_25 .

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України від 27 травня 2022 року за №1500-0703-7/53478, надано інформацію з реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 за звітні роки 2009 2014 роки.

Також судом були досліджена виписка по банківському рахунку ОСОБА_1 у АТ Приватбанк з моменту його відкриття.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Отже, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (див. постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 571/1306/16-ц (провадження № 61-29896св18), від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11 (провадження № 2-3632/11).

Тому, суд розглядає питання щодо поділу майна лише у межах заявлених вимог, та враховує те, що зустрічного позову у визначені судом строки подано не було, а тому суд не приймає до уваги та не надає оцінку документам, які стосуються майна, що не є предметом судового розгляду. Позов ОСОБА_1 щодо поділу іншого майна придбаного сторонами за час перебування у шлюбі подано 12 травня 2023 року, провадження у справі №513/629/23 відкрито 03 серпня 2023 року, предметом поділу майна за вказаним позовом є інше майно.

При цьому судом під час судових засідань не одноразово наголошувалось на тому, що поділу підлягає все майно придбане подружжям за час перебування у шлюбі та роз`яснювались наслідки не вчинення процесуальних дій, крім того судом неодноразово з`ясовувалась думка сторін у даній справі щодо призначення експертизи.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст.129 Конституції України.

Відповідно до положень ст.60 СК України, презюмується положенням ч.3 ст.368 ЦК України, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За вимог ч.ч. 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено ст. 65 СК України.

За приписами ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 22-24 вказаною Постанови Пленуму Верховного Суду України убачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації вартості покращених житлових умов в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 450000 гривень, суд дійшов до таких висновків.

Так, позивачка вказує на те, що за час спільного проживання сторони значно покращили свої житлові умови, а саме: замінили покриття даху, який позивачка оцінює у 250000 гривень, замінили вхідні ворота, які позивачка оцінює в 20000 гривень, уклали вуличну плитку, вартість якої позивачка оцінює в 200000 гривень, побудували витяжку та мангал вартістю 220000 гривень, побудували господарські будівлі вартістю 150000 гривень, обладнали кімнату холодильник на 6 кв. метрів для зберігання м`яса, вартістю 50000 гривень. Відповідач ОСОБА_1 заперечує проведення будь-яких ремонтних робіт та покращення житлових умов в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки, ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення покращених житлових умов у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належного на праві особистої приватної власності, за життя ОСОБА_25 , та успадкованого відповідачем, за рахунок спільних сумісних коштів як подружжя, їх сумісної трудової діяльності та її особистих коштів, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Сам факт перебування позивачки в шлюбі з ОСОБА_1 та проживання у будинку із часу одруження (2008 року) із відповідачем, який перебував в одноособовій приватній власності померлого ОСОБА_25 , не є достатньою підставою для стягнення вартості покращення житлових умов в будинку без підтвердження їх вартості, часу придбання, фактичного здійснення, у розумінні положень ст.62 СК України.

Щодо компенсації вартості предметів побутової техніки, суд зазначає таке.

Позивачка вказує на те, що у період шлюбу було придбано: стіл кухонний з стільцями (8 шт) - 10000 гривень, пральну машинку Горєніе - 10000 гривень, телевізор-плазмений д-42 - 18000 гривень, шкаф-купе - 3000 гривень, диван-куток - 10000 гривень, мікрохвильову пічь - 3000 гривень, пральну машинку Самсунг - 6000 гривень, телевізор-плазмений д-32 - 3000 гривень, шкаф для одягу - 5000 гривень, морозильну камеру ларець 2 шт - 15000 гривень, бетономішалку - 3000 гривень, автомийку Керхер - 4000 гривень, причеп легковий - 18000 гривень.

Відповідач не заперечує проти того, що дійсно вказане майно було у власності подружжя, однак зазначає, що все майно перелічене у п. 2 в них було, але все вже давно вийшло з ладу, тобто заперечує наявність майна на момент поділу та його вартість.

В своїх поясненнях у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що придбала мікрохвильову піч б/у з рук на 7 км за 300 гривень, хоча у позовній заяві визначена вартість у 3000 гривень.

На думку позивачки, сума вартості побутової техніки, яка підлягає компенсації становить 54000 гривень, однак на підтвердження вказаної вартості майна, позивачкою не надано жодних доказів, коли саме майно було придбано подружжям у власність, його дійсна вартість (звіт про оцінку майна, чеки та/або квитанції), з урахуванням ступеню зносу окремих речей, індивідуальні ознаки (модель, марка, рік випуску), підтвердження існування майна в натурі на момент судового розгляду та перебування у користуванні або володінні відповідача на момент поділу.

Таким чином, виходячи з наведеного, заявлені позивачкою вимоги про компенсацію вартості предметів побутової техніки не підлягають задоволенню за їх недоведеністю, що не позбавляє сторін права повторного звернення до суду із такими вимогами.

Щодо компенсації вартості худоби на загальну суму 215000 гривень, суд зазначає таке.

Згідно з ст. 180 ЦК України тварини, є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України основними способами набуття права власності на тварину є: привласнення загальнодоступних дарів природи (ст. 333 ЦК), набуття права власності на безхазяйну річ (ст. 335 ЦК), набуття права власності на бездоглядну домашню тварину (ст. 341 ЦК), набуття права власності на тварину на підставі цивільно-правового договору та набуття права власності на тварину у порядку спадкування.

Подільність та неподільність речей наведено у статті 183 ЦК України, а саме, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення; неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Класифікація речей на подільні та неподільні має практичне значення в аспекті поділу спільної власності і виділення часток із неї. Подільні речі можуть бути поділені між співвласниками з виділом кожному із них його частки в натурі. Неподільна річ передається одному із співвласників, який виплачує іншим вартість їх часток, або ця річ продається, а отримана сума розподіляється між співвласниками пропорційно частці кожного з них (ст. 364 ЦК України).

Таким чином, право власності на тварин, як на особливий об`єкт цивільних прав має бути підтверджено відповідними документами.

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що сторони в спільному господарстві мали худобу: вівці 140 штук, приблизною вартістю 400000 гривень та свині 10 штук вартістю 30000 гривень, у зв`язку із чим просить грошову компенсацію вартості худоби, на загальну суму 215000 гривень.

Відповідно до довідки №205 від 07 квітня 2022 року, згідно погосподарської книги №11 особовий рахунок НОМЕР_7 за період 2008 рік 2021 рік вся худоба (свині та вівці у подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 знаходилось у володінні громадянина гр. ОСОБА_25 ), який помер у 2021 році. Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за тією адресою та являється сином померлого, ОСОБА_25 , за зазначений період живність не значилась.

В судовому засіданні були допитаний ОСОБА_16 , який зазначив, що вівці відповідач привіз до нього в липні 2021 року, в кількості 140-146 голів, і забрав їх 16 листопада 2021 року. Вівці відрізняються за породою, а вартість вівці залежить тільки від маси. Ягнята можуть важити від тридцяти до п`ятдесяти кілограм, а вівці-матки можуть важити 70 кг. Також, вказав, що займався лише вівцями, щодо свиней йому нічого не відомо. Свідок ОСОБА_19 також вказала на те, що відповідач привозив до них овець та забрав їх разом із ОСОБА_23 .

Разом з тим, позивачкою не надано доказів, з яких можна чітко встановити ідентифікуючи відомості тварин (вік, розмір, вага, точна кількість, час набуття у власність тощо), відомості щодо дійсної вартості тварин, а також те, що зазначені у позові тварини перебували у власності саме подружжя, а не інших осіб.

Судове рішення не може ґрунтуватись тільки на показах свідків, які є батьками позивачки, та є заінтересованими особами, а мають бути надані належні та допустимі доказі на обґрунтування своїх вимог. Однак, таких доказів позивачкою та її представником суду надано не було, зокрема, щодо дійсної ринкової вартості худоби, її індивідуальних особливостей (вік, розмір, вага, точна кількість, час набуття у власність). Відсутні докази того, що дійсно відповідачем витрачено кошти у сумі 400000 гривень на придбання отари овець, половину яких позивачка просить компенсувати.

Судом була досліджена виписка із банківського рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається рух коштів, разом з тим з неї не вбачається, що останнім були здійснені витрати з придбання отари овець, а потім її реалізацію на суму 400000 гривень у червні листопаді 2021 року.

Щодо компенсації готівки в сумі 125000 гривень, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Моментом фактичного припинення шлюбних відносин є 10 жовтня 2021 року, шлюб розірваний 30 листопада 2021 року.

Позивачка зазначала, що за час перебування у шлюбі з відповідачем, було здійснено заощадження грошових коштів, на загальну суму 250000 грн, які зберігались в сейфі.

Відповідач ОСОБА_1 заперечив знаходження грошових коштів, набутих сторонами під час шлюбу, в сейфі, зазначивши, що сейфі зберігалась лише рушниця та замок вийшов давно із ладу.

Судом досліджено інформацію АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по банківському рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , з якого вбачається наступне, що дійсно відбувався рух коштів на банківському рахунку, однак позивачкою не ставиться питання про поділ коштів, які були внесені за час зареєстрованого шлюбу та обліковуються на банківському рахунку відкритого на ім`я відповідача та набуті за час перебування у шлюбі, або компенсацію суми залишку коштів на рахунках відповідача на день припинення шлюбних відносин сторін, а ставиться питання про поділ коштів, які були у сейфі, разом з тим, доказів знаходження коштів саме у сейфі у визначеній нею сумі суду не надано, у зв`язку із чим, враховуючи принципи визначені у ст.12, 13 ЦПК України, в цій частині позовних вимог також належить відмовити.

Щодо компенсації вартості автомобілів, на суму 397423 гривень, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що автомобілі марки MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2014 року випуску, білого кольору, дата реєстрації 12 червня 2020 року; OPEL FRONTERA, 2000 року випуску, синього кольору, дата реєстрації 21 липня 2021 року, були придбані подружжям під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Згідно правових висновків Верховного Суду у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно (Постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, Постанова Верховного Суду від 07 квітня 2021 року № 402/849/18).

15 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відчужено ОСОБА_2 транспортний засіб марки OPEL FRONTERA, синій, за ціною НОМЕР_4 гривня 30 копійок, та 16 жовтня 2021 року транспортний засіб MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI за 12000 гривень ОСОБА_3 . Позивачкою ОСОБА_1 згода на відчуження транспортних засобів надана не була, договори купівлі-продажу укладені під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, однак у період коли сторони спільно вже не проживали, що не заперечується сторонами.

У своїх поясненнях відповідач вказував, що автомобілі були реалізовані за відсутності відповідачки, з метою розрахуватись за борговими зобов`язаннями перед ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , разом з тим будь-яких доказів наявності боргових зобов`язань відповідачем суду не надано.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачкою було розраховано середню вартість спірних автомобілів - 397423 гривень на підставі даних веб-ресурсів Інтернету про вартість аналогічних автомобілів, а відповідач, заперечуючи таку оцінку, надав договори купівлі-продажу автомобілів, відповідно до яких вартість автомобілю OPEL FRONTERA, - НОМЕР_4 гривня 30 копійок, а MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI - 12000 гривень.

У судових засіданнях судом роз`яснювалось право заявити клопотання про проведення судової експертизи для встановлення дійсної ринкової вартості спірного майна, проте відповідні клопотання до суду не надходили.

Так, позивачкою було розраховано середню вартість спірних автомобілів лише на підставі даних веб-ресурсу Інтернету про вартість аналогічних автомобілів - Авторіа, проте у розумінні процесуального закону такі дані не можуть бути допустимими доказами у справі, оскільки хоча рік випуску автомобілів збігається, проте у кожного автомобіля різний пробіг та технічний стан, різна вартість. Звіт, висновок або акт про розмір ринкової вартості спірного майна позивачкою не надано.

Судом враховано висновки викладені в постановах Верховного суду у справі № 754/3132/16-ц від 16 січня 2023 року, № 127/7029/15-ц від 03 жовтня 2018 року, де підставою визначення вартості спірного майна слугував саме висновок оцінювача розміру ринкової вартості спірного майна та висновок (акт) експертної оцінки.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначене, та те, що вартість автомобілів визначена у договорах купівлі-продажу належними доказами не спростована, після роз`яснення судом наслідків невчинення певної дії, а саме призначення експертизи, експертиза щодо встановлення дійсної вартості майна на час розгляду справи сторонами до проведення не заявлялась, вартість позивачкою визначена лише з даних веб-ресурсів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню у сумі 22015,65 гривень.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

З урахуванням часткового задоволення позову, у порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивачки, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 219,57 грн (1,77%), ціна позову за уточненою позовною заявою 1241423 гривень, сума яка підлягає до задоволення 22015,65 гривень, сума сплаченого судового збору 12405 гривень.

Керуючись ст. ст. 7, 36, 51, 60, 63, 70, 71, 104, 105, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 141, 200, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя грошову компенсацію половини вартості автомобілів MERSEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI, 2014 року випуску, білого кольору, дата реєстрації 12 червня 2020 року; OPEL FRONTERA, 2000 року випуску, синього кольору, дата реєстрації 21 липня 2021 року, у сумі 22015 (двадцять дві тисячі п`ятнадцять) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 219 (двісті дев`ятнадцять) гривень 57 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Інформація про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , картка платника податків НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивачки: ОСОБА_26 , свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю ОД № 003515, видане 21 листопада 2018 року, адреса для листування: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: Бабенко Віктор Васильович, свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю ОД № 003648, м.Арциз, вул.Соборна, 44а.

Суддя К. Ю. Рязанова