КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Київ

Справа № 752/935/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», яка подана представником Стеценком Максимом Владленовичем, на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Мазура Ю.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до АТ «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.06.2007 року АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 380/673/07-А. 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 13703 про звернення стягнення з позивача на загальну суму 19 930,96 доларів США на користь стягувача АТ «Альфа-Банк». При цьому, станом на 28.10.2021 року минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, тобто сплинув строк позовної давності. Крім того, вважає, що документи, які були подані нотаріусу, не підтверджують безспірність заборгованості.

09.11.2021 року на підставі розгляду заяви про примусове виконання рішення від 02.11.2021 року стягувача АТ «Альфа-Банк» приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. постановлено: відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 13703.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України та є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року задоволено позов у даній справі.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., зареєстрований в реєстрі за № 13703 від 28.10.2021 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 380/673/07-А у розмірі 19930,36 доларів США.

Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 грн.

Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн. та витрати по сплаті судового збору за забезпечення позову в розмірі 454 грн., а всього витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 червня 2023 року залишено без задоволення заяву представника АТ «Сенс Банк» - Стеценка М.В. про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24.01.2023 року у даній справі.

Не погоджуючись з заочним рішенням в частині стягнення витрат на правничу допомогу, представник АТ «Сенс Банк» - Стеценко М.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. та прийняти постанову, якою відмовити в стягненні на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних з оплатою вартості правничої допомоги у розмірі 15 000 грн., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 14 жовтня 2022 року представник АТ «АльфаБанк» - Стеценко М.В. було направлено відзив на позовну заяву у справі № 752/935/22 на електронну адресу суду та іншим учасникам у справі. В направленому відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував в задоволенні вимог про стягненні витрат на правничу допомогу. Проте, з невідомих представнику відповідача причин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вказує, що заявлений обсяг витрат на правову допомогу явно не відповідає складності справи, в рамках якої адвокатом надається правова допомога позивачу, а також складності та перелік виконаних адвокатом робіт (наданих адвокатом послуг).

Звертає увагу, що спори пов`язані з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є доволі поширеною категорією справ, а тому існує велика ймовірність того, що адвокатом готувались аналогічні позовні заяви по інших справах, та вважає, що заявлений розмір у сумі 15 000 грн. набагато завищено для підготовки такої позовної заяви.

Крім того, адвокатом не надано акту, з якого б вбачалося загальну кількість затраченого часу та перелік наданих послуг, не вказує конкретні дати надання таких послуг.

Вказує, що представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про розгляд справи без його участі, а отже вважає, що лише написання позовної заяви, без подальшої участі в судових процесах представника позивача не може коштувати 15 000 грн. і є значно завищеною при розгляді такої категорії справ про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

Крім того, на підтвердження витрат на правничу допомогу в загальній сумі 15 000 грн. позивачем не надано первинних документів, що підтверджують їх оплату. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Тому, судові витрати, заявлені позивачем на оплату послуг адвоката, не є співмірними із складністю справи і недоведені належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - Пугач С.В. вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Вказує, що доводи про те, що адвокатом позивача готувалися аналогічні позовні заяви по інших справах, є винятково суб`єктивним припущенням апелянта, яке не містить обґрунтування та жодним чином не доведено. Суд не може припускати, що певну обставину доведено. Крім того, апелянт безпідставно вказав, що сума в розмірі 15 000 грн. визначена за підготовку позовної заяви. Звертає увагу, що у п.п. 2.1.2 п.2.1 розділу 2 додаткової угоди №1 від 20 грудня 2021 р., яка є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2021 р., докладно зазначено усі здійснювані адвокатом заходи.

Також, апелянт зазначає, що на підтвердження витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. позивачем не надано первинних документів, що підтверджують оплату. Звертає увагу, що первинні документи не є абсолютною та безумовною підставою, на основі яких суд приймає рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, у п.4.3 розділу 4 додаткової угоди №1 від 20 грудня 2021 р., яка є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2021 р., зазначено, що оплата послуг здійснюється клієнтом протягом 30 днів після прийняття рішення.

Хоча позивач не надав документів, які б підтверджували сплату за надані послуги адвоката, однак обсяг наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартість підтверджено належними доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 19 жовтня 2021 р., додатковою угодою №1 від 20 грудня 2021 р. до договору про надання правової допомоги від 19 жовтня 2021 р., ордером на надання правничої (правової) допомоги, які є у матеріалах справи. Звертає увагу, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки мас бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду.

Стверджує, що позивачем були надані документи щодо обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та їх вартості, передбачені чинним цивільним законодавством. Тому суд першої інстанції обґрунтовано поклав на АТ «Сенс Банк» відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки цей розмір доведений, документально обґрунтований та підтверджений й відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Отже, доводи, викладені в апеляційні скарзі, не підтверджені жодними переконливими доказами, і по суті є загальними фразами.

В судовому засіданні представник позивача Пугач С.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу за їх відсутності відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08.06.2007 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа- Банк», який змінив назву на АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 380/673/07-А, згідно з яким кредитор надає ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15868,00 доларів США з обов`язком виплати кредитору 10,50% річних та повернення кредиту до 10-го числа (включно) кожного місяця, згідно з встановленим графіком.

Відповідно до п. 1.1. договору кредиту № 380/673/07-А від 08.06.2007 року кінцевим терміном повернення останньої частини кредиту визначено не пізніше 07.06.2014 року.

28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 13703 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на загальну суму 19930,96 доларів США на користь стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

Згідно п.1 Передавального акту від 15.10.2019 року внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.02.2018 року по 01.02.2021 року. Сума заборгованості складає 19930,96 доларів США в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9124,72 доларів США, прострочена заборгованість за процентами та комісіями - 10730,96 доларів США, строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 доларів США, строкова заборгованість за процентами та комісіями - 75,28 доларів США. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 19930,36 доларів США.

09.11.2021 року на підставі заяви АТ «Альфа-Банк» про примусове виконання виконавчого напису № 13703 від 28.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. постановлено: відкрити виконавче провадження з виконання ВН № 13703 про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» суми у розмірі 19930,36 доларів США.

09.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. винесено постанови про арешт майна боржника ОСОБА_1 та про арешт коштів боржника.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не виконав вимоги ухвали судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року, в матеріалах справи відсутня належним чином завірена копія оспорюваного виконавчого напису, банківські виписки за період заборгованості, який зазначений в оспорюваному виконавчому написі, а також і розрахунок суми по відсотках за період заборгованості виконавчого напису № 13703 від 28.10.2021 року, копія довіреності на представництво інтересів заявника, повідомлення про порушення основного зобов`язання, докази про належне повідомлення боржника щодо заборгованості, довідка про відсутність спору на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Крім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не надав докази, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконався у безспірності розміру сум, встановив, у якому розмірі виникла заборгованість, як по тілу кредиту, так і по відсоткам, тому за встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, який вчинений 28.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 13703.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Суд зазначав, що доказів на спростування викладених позивачем обставин, відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням вимог чинного законодавства, та наданими стороною позивача відповідними доказами щодо надання адвокатських послуг, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн., підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню та стягнення судових витрат по сплаті судового збору не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

З висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 15 000 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів повністю погодитись не може, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.10.2021 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юридична допомога» укладено договір про надання правової допомоги б/н.

Пунктом 4.2. додаткової угоди № 1 від 20.12.2021 до договору про надання правової допомоги від 19.10.2021, укладеною між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Юридична допомога», визначено, що вартість послуг, які надає Адвокатське об`єднання відповідно до п. 2.1.2. становить фіксовану суму 15000 грн.

Відповідно до ордеру серії КС № 678807 ОСОБА_1 отримує правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 19.10.2021 у Голосіївському районному суді м. Києва адвокатом Пугачем С.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 267 від 16.05.2018, видане Радою адвокатів або КДКА Вінницької області).

Встановлено, що предметом даного спору є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 13703, виданого 28.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 380/673/07-А у розмірі 19 930,36 доларів США.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21 квітня 2022 року о 15 год. 45 хв.

Згідно з довідкою секретаря судового засідання, розгляд справи, призначений на 21 квітня 2022 року, знято зі складу у зв`язку із запровадженням воєнного стану. Наступний розгляд справи призначено на 22 вересня 2022 року на 15 год.00 хв.

В підготовче засідання 22 вересня 2022 року з`явився представник позивача Пугач С.В., розгляд справи відкладено на 08 листопада 2022 року на 12 год. 15 хв. у зв`язку з відсутністю представника відповідача.

14 жовтня 2022 року ПАТ «Альфа-Банк» - Стеценко М.В. надіслав на засобами електронного зв`язку відзив на позовну заяву, в якому зокрема, заперечував проти відшкодування витрат на правничу допомогу та вказував, що співмірність має бути дотримана.

В підготовче засідання 08 листопада 2022 року з`явився представник позивача Пугач С.В., ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08 листопада 222 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 січня 2023 року на 10 год. 30 хв.

24 січня 2023 року представник позивача Пугач С.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. 24 січня 2023 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення, за відсутності учасників справи.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про необхідність у повному обсязі відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу з огляду на відсутність доказів їх оплати, колегія суддів відхиляє, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19 зазначав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У п. 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.»

Досліджуючи співмірність, визначених судом першої інстанції до стягнення витрат на професійну правничу допомогу (15000 грн.) із складністю справи, сумою боргових зобов`язань за виконавчим написом, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, обсягом виконаної адвокатом роботи, суд апеляційної інстанції бере до уваги ті обставини, що дана справа відноситься до категорії незначної складності, вартість послуг адвоката у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визначена у фіксованій сумі - 15 000 грн., а обсяг послуг, які потрібно надати позивачу у зв`язку з розглядом справи в суді, визначений пунктом 2.1.2 додаткової угоди № 1 від 20.12.2021 року.

При цьому колегія суддів вважає, що за встановленої фіксованої суми гонорару за послуги, визначені у додатковій угоді до договору про надання правової допомоги, та відсутності акту-прийому передачі виконаних робіт (послуг), укладеного між адвокатом та позивачем, для оцінки співмірності вартості заявлених послуг щодо обсягу фактично наданих послуг слід виходити з наявних у матеріалах справи даних про обсяг вчинених процесуальних дій представником позивача - адвокатом Пугачем С.В., який склав та подав заяву про забезпечення позову, позовну заяву, був присутній у двох підготовчих засіданнях 22 вересня 2022 року та 08 листопада 2022 року, подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, в якому було ухвалено оскаржуване рішення, - 24 січня 2023 року за його відсутності.

Враховуючи вищевикладені висновки Верховного Суду, керуючись такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій (підготовка та подання заяви про забезпечення позову, позовної заяви, представництво інтересів клієнта в судових засіданнях), обсяг виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність справи, критерій розумності розміру витрат позивача на правову допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також враховуючи відсутність доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо неспівмірності заявлених витрат та наявність підстав для зменшення суми витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 , із суми 15 000 грн. до суми в розмірі 10 000 грн.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить, підстав для відмови у повному обсязі у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача колегія суддів не вбачає та вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. є доведеним, документально обґрунтованим та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги та не надано належної оцінки запереченням представника відповідача у відзиві на позовну заяву щодо неспівмірності заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг), обсягом наданих послуг, тому дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. Враховуючи викладене, заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року підлягає зміні в частині розміру судових витрат та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з АТ «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк») на користь ОСОБА_1 , до 10 000 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», яка подана представником Стеценком Максимом Владленовичем, - задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року - змінити в частині розміру судових витрат, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (АТ «Сенс Банк») на користь ОСОБА_1 , до 10 000 ( десяти тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 19 березня 2024 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.