Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Гальчінській А.О., Волошиній А.М.,

за участю: представників позивача - адвокатів Мельника Ф.В. та Поваляєва О.Б.,

представників відповідача - Лобаня Є.С. та Даценка Д.І.,

представника третьої особи - адвоката Сухомудренка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 770 924,00 грн. заподіяної внаслідок ДТП та моральну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн., на підставі ст. 1172 ЦК України.

Позов обґрунтовує тим, що 17.07.2015 р. близько 22 год. 20 хв. в м. Києві на перехресті вул. Електриків та вул. Набережно-Рибальської сталась ДТП за участю автомобіля «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 (на чорному фоні) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 (далі - Позивач). Внаслідок ДТП обидва автомобіля зазнали механічних пошкоджень. Відомості щодо даної події були внесені до Єдиного реєстру судових рішень за №

0005703 від 11.08.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 13.05.2016 кримінальне провадження № 0005703 від 11.08.2015 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а копії матеріалів провадження направлено до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві для прийняття рішення встановлення в діях ОСОБА_2 неправомірних дій у вигляді порушення правил дорожнього руху, що призвели до пошкодження майна Позивача. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.10.2017 р. по справі №758/7507/16 у згаданій вище ДТП визнано винним ОСОБА_2 . Постанова набрала законної сили 06.11.2017 р. Як зазначено у відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2018 р. №601, станом на момент ДТП ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та перебував на посаді водія автомобіля «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 ( реєстраційний номер НОМЕР_4 ), який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2015 за № 16 був закріплений за ним для виконання саме службових обов`язків. На вказаній посаді солдат строкової служби ОСОБА_2 перебував до 12.07.2016 та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 132-ст від 12.07.2016 р. був виключений із списків особового складу частини у зв`язку із вибуттям до нового місця служби. Оскільки солдат ОСОБА_2 перебував на службі у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія, йому під звіт був виданий службовий автомобіль «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 для виконання службових обов`язків, а в момент ДТП ОСОБА_2 був водієм свого службового автомобіля, перебування ОСОБА_2 на місці ДТП та керування автомобілем «Тойота Авенсіс» відповідає його обов`язкам військовослужбовця. З метою визначення розміру завданої майнової шкоди Позивач вимушена була замовити автоварознавчу експертизу. Відповідно до Висновку №06/08 експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортних засобів від 10.09.2015 р. розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «БМВ 530і» д.н.з. НОМЕР_5 складає 820 924,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія «Тойота Авенсіс» була застрахована в АСК «Омега» на підставі полісу № АІ/8009413 на 50 000,00 грн., Військова частина НОМЕР_1 повинна відшкодувати 770 924,00 грн. (820 924 -50 000 = 770 924).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2018 року провадження у вказаній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У лютому 2019 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що у відповідача виник сумнів у точному визначенню розміру заподіяної шкоди позивачу, та оцінка експерта щодо визначення розміру шкоди завищена на користь позивача. Окрім цього, за матеріалами позовної заяви не можливо зробити висновок про те, що позивачу дійсно було заподіяно настільки значну моральну шкоду. Оскільки у відповідності до постанови про закриття кримінального провадження, що додається як додаток до матеріалів позову, позивач відповідно до судово медичної експертизи № 2260/Е від 26.11.2015 року не зазнала будь яких тілесних ушкоджень. Крім того у матеріалах позову відсутні будь які матеріали які б прямо підтвердили душевні страждання та триваючий стрес у позивача.

25.09.2019 р. представником відповідача подано клопотання про застосування позовної давності, вказавши, що оскільки подія заподіяння майнової шкоди позивачу завдана внаслідок ДТП відбулася 17.07.2015 р. то відповідно до ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку звернення до суду почався 18.07.2015 р. і закінчився 17.07.2018 р.

У вересні 2019 року представником відповідача подано письмові пояснення, в яких вказано, що згідно наявних в матеріалів доказів, наданих позивачем, висновок експерта № 06/08 від 10.09.2015 р. складений не державною мовою. Отже висновок експерта є неналежним, недопустимим та не достовірним доказом.

Ухвалою від 26.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У березні 2020 р. представником відповідача подано письмові пояснення, в яких зазначено, що в матеріалах вказаного висновку відсутня заява позивача щодо визначення переліку питань. Окрім цього, відсутні питання, які мали бути викладені саме позивачем для з`ясування їх під час проведення авто товарознавчої експертизи. Це свідчить про порушення законодавчо встановленого порядку проведення судової експертизи. Як вбачається з висновку у ньому відсутнє посилання на методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів щодо формули визначення коефіцієнту ринку регіону. Не зрозумілий шлях його визначення та яким чином виведено коефіцієнт інтерполяції. З вищевказаного слідує, що докази щодо предмета доказування, а саме розміру суми нанесених збитків власнику транспортного засобу внаслідок ДТП не підтверджується ні одним із належних способів наведених у ст. 76 ЦПК України.

10.03.2020 р. представником третьої особи подано письмові пояснення, в яких зазначено, що ОСОБА_2 не погоджується з вимогами, оскільки останні значно завищені. В основу позову покладено «Заключение №06/08 экспертного автотовароведческого исследования по оценке транспортного средства» від 10.09.2015р. Зазначений документ складено іноземною мовою. З урахуванням вимог законодавства про мови та цивільного процесуального законодавства, зазначений документ не несе в собі доказової бази, оскільки відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, вважають зазначений доказ неналежним та просять суд не брати його до уваги. Система Аудатекс, це ліцензований програмно-технічний комплекс з розрахунку вартості відновлювальних ремонтів ТЗ з використанням рекомендованих нормативів завода виробника і цін на запасні частини, рекомендовані імпортером. В історії зазначеної системи відображаються усі розрахунку, що виконувалися щодо певного авто. Так, 07.09.2015р., ТОВ «Довіра ЕАК» в системі Аудатекс було здійснено розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля BMW 530і д.н.з. НОМЕР_5 WinCode НОМЕР_13 . Відповідно до зазначеного розрахунку вартість відновлювального ремонту становить 530 772,42 грн. При цьому вартість робіт з відновлювального ремонту становить 20 177,50 грн., витрати на фарбування склали 19456,64 грн., а вартість запасних частин, що підлягають заміні становить 490 778,28 грн. Крім того, з пояснень наданих позивачем під час проведення експертизи в процесі провадження справи по адміністративному правопорушенню № 758/7507/16 одержана інформація про продаж пошкодженого автомобіля BMW 530і д.н.з. НОМЕР_7 . З наданих пояснень вбачається, що автомобіль відновлено, а потім продано. Таким чином, належними доказами заподіяної шкоди мають бути чеки про придбання запасних частин і деталей, акти виконаних робіт з яких і вибачатиметься сума заподіяного збитку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав, наведених в ньому, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснення надав аналогічні, зазначеним у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти позову.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 17.07.2015 р. близько 22 год. 20 хв. в м. Києві на перехресті вул. Електриків та вул. Набережно-Рибальської сталась ДТП за участю автомобіля «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 (на чорному фоні) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 (далі - Позивач). Внаслідок ДТП обидва автомобіля зазнали механічних пошкоджень.

Як вбачається з матеріалів справи, відомості щодо даної події були внесені до Єдиного реєстру судових рішень за № 0005703 від 11.08.2015 р., за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

13.05.2016 кримінальне провадження № 0005703 від 11.08.2015 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а копії матеріалів провадження направлено до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві для прийняття рішення встановлення в діях ОСОБА_2 неправомірних дій у вигляді порушення правил дорожнього руху, що призвели до пошкодження майна

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.10.2017 р. по справі №758/7507/16 у згаданій вище ДТП визнано винним ОСОБА_2 .

У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що власником транспортного засобу «Тойота Авенсіс», д.н.з НОМЕР_2 є відповідач - Військова частина НОМЕР_8 Міністерства оборони України.

Станом на момент ДТП ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та перебував на посаді водія автомобіля «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 (реєстраційний номер НОМЕР_4 ), який відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2015 за № 16 був закріплений за ним для виконання саме службових обов`язків.

На вказаній посаді солдат строкової служби ОСОБА_2 перебував до 12.07.2016 та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 132-ст від 12.07.2016 р. був виключений із списків особового складу частини у зв`язку із вибуттям до нового місця служби.

Власником пошкодженого автомобіля БМВ 530і», д.н.з. НОМЕР_9 є ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, розмір матеріальних збитків позивач обґрунтовує висновком №06/08 експертизи по визначенню матеріального збитку від 10.09.2015, згідно із яким вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «БМВ 530і», д.н.з. НОМЕР_9 , внаслідок його пошкодження при ДТП, складає 820 924,00 грн.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Однак судом не може бути прийнято, як належний доказ вищевказаний висновок №06/08 про визначення матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «БМВ 530і», д.н.з. НОМЕР_9 , виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10. Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа №

10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом

спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого: самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Як вбачається з матеріалів справи, висновок експерта №06/08 (Заключения експертного авто товароведческого иследования по оценке транспортного средства №06/08 от 10 серпня 2015 г.) складений не державною мовою, а російською.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем не надано суду належні докази, які підтверджують вартість виконаних робіт, або були виконані для відновлення пошкодженого транспортного засобу, чи належний доказ, який визначає суму реальної вартості втраченого майна.

Окрім цього, у висновку «Заключении» відсутнє посилання на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів щодо формули визначення Коефіцієнту ринку регіону, не зрозумілий шлях його визначення та яким чином виведено коефіцієнт інтерполяції.

При визначенні вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля BMW 530і 2011 року виготовлення у висновку «Заключении» зазначено, що ціна в «Бюлетені авто товарознавця № 83» на вказаний транспортний засіб відсутня, за аналог вказано автомобіль 530і 2008 року виготовлення. Згідно з даними інтернет-джерела «Вікіпедія»: BMW Е60/Е61 - модифікація кузова BMW 5 Серії, яка виготовлялась з червня 2003 по 2010 роки; BMW F10 - модифікація кузова шостого покоління 5 Серії, яке було представлено 23 листопада 2009 року і випускається з початку 2010 року.

З вказаного слідує, що предметом визначення вартості пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля BMW був взятий за аналог автомобіль зовсім іншої модифікації, комплектації (це зовсім інший транспортний засіб, який має інший дизайн кузову, салону, іншу комплектацію).

Під час розгляду справи судом був допитаний судовий експерт ОСОБА_3 .

Відповідно до його пояснень, наданих суду 04 березня 2021 року, останній підтвердив, ним дійсно був складений висновок (Заключение) експерта за № 06/08 від 10 серпня 2015 року в межах даної цивільної справи. Вважав, що підстав для перевірки його висновку не має.

З вищевказаного слідує, що докази щодо предмета доказування, а саме розміру суми нанесених збитків власнику транспортного засобу внаслідок ДТП не підтверджується ні одним із належних способів, наведених у ст. 76 ЦПК України.

Окрім цього, позивач в своїй позовній заяві зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія «Тойота Авенсіс» була застрахована в АСК «Омега» на підставі полісу № АІ/8009413 на 50 000,00 грн. А відтак, позивачу було відшкодовано 50 000 грн., які він сам відраховує від суми збитків (820 929 грн. - 50 000 грн. = 770 924 грн.) та просить стягнути з відповідача.

Однак, позивач не надав суду документів з описом умов виплати страхової суми, його заяви в страхову компанію про виплату страхової суми, не зазначив дати відшкодування йому збитків від ДТП, тобто у розумінні доказів, наданих позивачем суду, ОСОБА_1 погодився із сумою 50 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди від ДТП.

Однак, через значний проміжок часу, замовив автотоварознавчу експертизу від 10.09.2015 р. про визначення вартості матеріального збитку автомобіля БМВ 530і», д.н.з. НОМЕР_9 . При цьому, при проведенні експертизи позивачем не було запрошено ні представника відповідача, ні представника страхової компанії, жодного доказу на підтвердження протилежного позивач суду не надав.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази матеріальної шкоди у розмірі 770 924 грн., яка завдана автомобілю позивача, то суд дійшов висновку про відмову у задоволені цих вимог.

Щодо стягнення моральної шкоди з військової частини НОМЕР_1 варто зазначити про таке.

П. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Для правовідносин, що виникли між сторонами з приводу відшкодування моральної шкоди, необхідно встановлення вини.

Згідно п. 5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження , що додається до матеріалів справи, позивач відповідно до судово-медичної експертизи на зазнала будь яких тілесних ушкоджень. Крім того, у матеріалах позову відсутні докази, які б прямо підтвердили сильну психологічну напругу, душевні страждання та триваючий стрес, який є суто медико психологічною категорією і має бути підтверджений відповідним спеціалістом), а також будь-які інші докази моральної шкоди.

В даному випадку позивачем не надано жодних доказів завдання йому моральної шкоди отже в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що в задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмови у задоволені позову в повному обсязі за його безпідставністю, то суд не обговорює питання застосування строку позовної давності.

Крім того, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, ст. ст. 16, 22, 23, 1167,1192 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 81, 141, 142, 206, 258-259, 263, 264,265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 );

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнахдження за адресою: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 );

Третя особа - ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_12 ).

Суддя Н. М. Ларіонова