Справа № 758/8580/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 лютого 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить усунути перешкоди в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його вселення.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту. Крім цього позивач є власником на 1/3 вищевказаної квартири, де він зареєстрований, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та свідоцтвом про право на спадщину. Восени 2019 року, позивач приїхав до своєї квартири, однак його не впустила відповідачка, яка живе в квартирі де він зареєстрований та являється співвласником разом зі своїми дітьми та співмешканцем. В неодноразових спробах потрапити до своєї власності, відповідачка постійно чинить йому перешкоди в доступі до приміщення, що супроводжується лайкою та погрозами в його бік. Крім цього, відповідачка змінила вхідні замки на дверях. На сьогоднішній день позивач не має постійного місця проживання та вимушений постійно переходити від одних знайомих до інших.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 13.10.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

До початку судового засідання позивач подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позов просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив, відзив не подав, в зв`язку з чим на підставі ст.223 ч.4, 290 ЦПК України суд розглядає справу з постановленням заочного рішення.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2003 року, та по 1/2 частині квартири на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2019 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , посвідченого державним нотаріусом Чотирнадцятої державної нотаріальної контори Іваненко Р.С.

Згідно Витягу з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 11534246 від 27.01.2020 року відповідач ОСОБА_4 ) з 11.05.1985 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, що відповідач не допускає його у житлове приміщення квартири та не надає йому екземпляр ключів від вхідних дверей, отже позивач не має доступу до належного йому житла.

Нормами ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Судом установлено, що позивач, володіючи на праві приватної власності 1/2 частиною спірної квартири, до вказаної квартири не має доступу, оскільки відповідач не допускає його до житлового приміщення, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги про вселення до спірної квартири є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном, суд доходить висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав власника частини житлового приміщення, в даному випадку шляхом вселення до квартири АДРЕСА_3 .

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, ст. 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст. 9, 150 ЖК України, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, - задовольнити в повному обсязі.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою, що знаходиться за адоесою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_1 до даної квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Суддя Н. М. Ларіонова