БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2429/23, cправа № 361/2405/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«07» серпня 2023 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Степанюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі ПрАТ «СК «УНІКА») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 65 754 грн. 27 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 20 квітня 2021 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону України «Про страхування» укладено договір добровільного страхування № 245002/4098/0004108 транспортного засобу марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28 вересня 2021 року на автодорозі М-01 Київ-Чернігів- Нові Яриловичі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВМW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen», реєстраційний номер

НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований транспортний засіб марки «Volkswagen», реєстраційний номер

НОМЕР_1 .

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп.

На підставі заяви потерпілої особи, договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», позивач складено страховий акт

№ 00462114 та визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 193 154 грн. 27 коп.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «ВМW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом № АР 007592876, ліміт відповідальності страховика становить 130 000 грн. 00 коп. франшиза 2 600 грн. 00 коп.

06 грудня 2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виконано своє зобов`язання в сумі

127 400 грн. 00 коп., що дорівнює ліміту відповідальності страховика згідно з полісом за вирахуванням франшизи.

З підстав стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ПрАТ «СК «УНІКА» представника не направив, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу без участі його представника.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. 16 травня

2023 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. У подальшому у судове засідання не з`явився. Будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

З урахуванням викладеного, а також за згодою позивача суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно із частиною четвертою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2021 року о 17 год. 30 хв. в Київській області, Броварського району, на автодорозі М-01, 21 км в напрямку міста Київ, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги пункти 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп.

Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2021 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та

ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону України «Про страхування» укладено договір

№ 245002/4098/0004108 добровільного страхування транспортного засобу марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

29 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою № 004621 про подію з ознаками страхового випадку згідно з договором КАСКО № 245002/4098/0004108.

Відповідно до страхового акту № 00462114 страхове відшкодування ОСОБА_2 нараховано у розмірі 193 154 грн. 27 коп.

Страхове відшкодування у розмірі 193 154 грн. 27 коп. перераховано ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М», про що свідчить платіжне доручення № 252894 від 19 жовтня 2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки «ВМW», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом № АР 007592876, ліміт відповідальності страховика становить 130 000 грн. 00 коп. франшиза 2 600 грн. 00 коп.

Відповідно до платіжного доручення № 00067564 від 06 грудня 2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало ПрАТ «СК «УНІКА» грошові кошти в сумі 127 400 грн. 00 коп., тим самим виконавши своє зобов`язання.

Таким чином, різниця між фактично понесеними витратами ПрАТ «СК «УНІКА» та сплаченим страховим відшкодуванням ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 65 754 грн. 27 коп.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті

38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня

2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Оцінюючи у сукупності всі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача різниці між фактично понесеними витратами

ПрАТ «СК «УНІКА» та сплаченим страховим відшкодуванням ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у розмірі 65 754 грн. 27 коп.

Оцінюючи у сукупності всі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з підстав їх обґрунтованості та доведеності.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 65 754 (шістдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 27 коп. 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області, або ж безпосередньо до суду апеляційної інстанції, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя В.О.Василишин