Справа № 539/110/23
Провадження № 2/539/210/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Коваленко О.А.,

при секретарі Ануфрієвій Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_6 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли 28/100 часток зазначеного житлового будинку. Заповіту померлий ОСОБА_6 не залишив.

Спадкоємцями вказаного майна є вона - ОСОБА_4 , як мати померлого, ОСОБА_7 , як старша донька померлого, ОСОБА_2 , як молодша дочка померлого.

В силу сімейних обставин її онука ОСОБА_7 проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, через свою юридичну необізнаність, подала заяву про відмову від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_6 .

В подальшому, 26.02.2021 року ОСОБА_7 було подано до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області позовну заяву про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини. Підставою для визнання заяви недійсною було зазначено те, що батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а заяву про відмову від прийняття спадщини подано 22.01.2009 року, тобто вже після спливу встановленого законом 6-місячного строку для подання такої заяви.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.05.2021 року в ході розгляду позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Ставицька Л.Г., про визнання заяви про відмову від прийняття спадщини недійсною було встановлено, що ОСОБА_7 22.01.2009 року звернулася до приватної нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Ставицької Л.Г. із заявою про відмову від прийняття спадщини після спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України.

Тобто, судом 17.05.2021 року встановлено факт порушення Законодавства України.

Оскільки про факт порушення Закону та, як наслідок своїх прав, вона дізналась із вказаного рішення суду, то вважає, що має право на поновлення строку позовної давності для звернення до суду.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_4 просить суд поновити їй строк позовної давності для звернення до суду та визнати недійсним заяву ОСОБА_7 про відмову від прийняття спадщини, подану 22.01.2009 року до приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Ставицької Л.Г.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Денисенко О.О. позов підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.

Представник відповідачки ОСОБА_2 , адвокат Ларькіна Г.Ю., у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на його безпідставність, просить суд застосувати позовну давність, вважаючи, що підстави для поновлення позивачці строку позовної давності для звернення до суду відсутні, оскільки з моменту подання заяви про відмову від прийняття спадщини сплив значний час.

В наданому відзиві зазначає, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом (справа № 539/3771/18), ОСОБА_8 вказувала на те, що вона разом із бабусею ОСОБА_4 удвох прийшли до приватного нотаріуса Ставицької Л.Г., де бабуся сама пропонувала їй подати заяву про відмову від прийняття спадщини, а також приховала від нотаріуса те, що є інші спадкоємці, а саме малолітня дитина спадкодавця ОСОБА_9 . На її думку, це ОСОБА_4 було зроблено навмисно, щоб бути єдиною власницею будинку, який належав померлому.

В запереченнях на відзив представник позивачки наполягає на те, що факт порушення нотаріусом Закону при прийнятті від ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) заяви про відмову від прийняття спадщини був встановлений судовим рішенням від 17.05.2021 р., яке набрало законної сили, а відтак цей момент і став датою, коли позивачці достовірно стало відомо про порушення Закону.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

22.01.2009 р. ОСОБА_11 подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, яка була посвідчена приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г. за реєстровим № 114 (а.с.13).

Згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду від 04.09.2019 р., ухваленим у цивільній справі № 539/3771/18, провадження № 2/539/1030/2019, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , 3-і особи: Перша Лубенська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Ставицька Л.Г., ОСОБА_8 , про визнання свідоцтва про спадщину недійсним, позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_4 державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори 20.02.2009 р. ВМС № 194732 за реєстровим № 1-567 на 28/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Дане рішення набрало законної сили 20.11.2019 р. (а.с.46-50).

Згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду від 17.05.2021 р., ухваленим у цивільній справі № 539/817/21, провадження № 2/539/544/2021, за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 15.09.2021 р.(а.с.51-53).

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Положеннями глави 19 ЦК України встановлено загальне правило про поширення позовної давності на всі цивільно-правові вимоги, окрім тих, що як виняток зазначені у статті 268 ЦК України.

Так, у частині першій статті 268 ЦК України законодавець визначив, на які позовні вимоги не поширюється позовна давність. У частині другій статті 268 ЦК України закріплено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України.

У частині першій статті 261 ЦК України передбачено, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд, дослідивши надані докази і матеріали цивільних справ № 539/3771/18, провадження № 2/539/1030/2019; № 539/817/21, провадження № 2/539/544/2021, прийшов до висновку, що позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом за спливом позовної давності, та підстав для поновлення строків суд не вбачає.

Згідно приписів ч.ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, враховуючи те, що заява ОСОБА_7 про відмову від прийняття спадщини була подана 22.01.2009 року, а до суду ОСОБА_4 звернулась 11.01.2023 р., тобто майже через чотирнадцять років, а також те, що представник відповідачки ОСОБА_2 заявила про застосування позовної давності, в задоволенні позову слід відмовити через сплив позовної давності.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на позивачку.

Керуючись ст. ст. 4,89,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації та проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23 березня 2023.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.А. Коваленко