Справа № 710/1333/22
Провадження № 6/710/13/23
УХВАЛА

11.05.2023 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Побережної Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Гадіон К.В.,

розглянувши подання старшого державного Шполянського відділу Державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Куценка С.М. про примусове проникнення до житла боржника,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2023 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшло вказане подання, у якому виконавець просив надати доступ до домоволодіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження 71637398 з виконання виконавчого листа № 2/710/13/23, виданого 19.04.2023 про відібрання у ОСОБА_1 малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на особисте виховання батькові дитини ОСОБА_3 . За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що при виході за адресою: с. Васильків Шполянської міської ради ОТГ, провулок Набережний 15, боржник ОСОБА_1 перешкоджала виконанню рішення суду, а саме не впускала на територію домоволодіння для встановлення місця перебування дитини. Винесено постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу ОСОБА_1 у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

У судове засідання державний виконавець не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд подання в його відсутність та вказав, що підтримує подання повністю.

Відповідно до статті 439 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає подання, зазначене в частині 1 цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання, вважає, що у його задоволенні слід відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку з залученням працівників поліції, вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Згідно частини 2 статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду. Однак, конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Невід`ємною засадою виконавчого провадження відповідно до пункту 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" є обов`язковість виконання рішення суду, а згідно статті 18 вказаного закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим законом заходи щодо примусового виконання рішення суду.

Відповідно до статті 439 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права. Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для виконання судового рішення, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19.

Окрім того, вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримати повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Отже, зі змісту вказаних правових встановлено, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

До подання про примусове проникнення до житла, в яке, до того ж, не вказано, однак зазначено, що боржник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчого провадження №71637398, державним виконавцем не додано жодного доказу щодо створення перешкод у проведенні виконавчих дій.

Статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Так, державний виконавець не навів доказів того, що боржник ОСОБА_1 , достеменно обізнана про відкриття виконавчого провадження та ухиляється від виконання судового рішення.

При цьому слід зазначити, що під поняттям ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

До того ж, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_1 дійсно на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та перешкоджала вільному доступу державного виконавця до свого будинку. Як власне, відсутні відомості, що підтверджували б здійснені дії виконавчої служби за обов`язкової участю особи, якій дитина передається на виховання та представників органів опіки і піклування відповідно до вимог ст. 64 ЗУ «Про виконавче провадження».

Матеріали подання взагалі не містять доказів щодо власника житла, до якого просить надати дозвіл на проникнення державний виконавець.

Також державним виконавцем не подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення.

На підставі викладеного, суд не знайшов підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись п.35 ч.1 ст. 353, ст.ст. 354, 439 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного Шполянського відділу Державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Куценка С.М. про примусове проникнення до житла боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Черкаському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.П. Побережна