Провадження №2/752/2936/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.02.2020 між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 62128 доларів США (еквівалент 1553200 грн.), за умовами якого остання отримала гроші в позику для розвитку бізнесу і на власні потреби за умови щомісячного поступового повернення позики рівними долями.

Водночас при підписанні договору відповідач склала розписку про отримання нею 62128 доларів США.

За користування грошима відповідач повинна була сплатити 1%, за умови дотримання умов договору щодо повернення коштів. Також була досягнута домовленість, що відсотки нараховуються щомісячно, проте їх сплата буде здійснюватися після повернення основної суми позики.

Проте ОСОБА_3 умов договору не дотримувалась, тому він неодноразово направляв їй листи-вимоги про повернення коштів. Він є пенсіонером, один виховує сина та був змушений звертатись до сторонніх осіб за позиками.

21.05.2021 відповідач повернула лише 500 доларів США.

На день пред`явлення позову до суду відповідач суму позики з урахуванням відсотків не повернула.

Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором він зазнав немало страждань та переживань, оскільки розраховував на повернення грошей в обумовлені договором строки. Ці кошти були йому потрібні для власного проживання, утримання та навчання дитини, придбання речей. Думки про те, що його кошти не будуть повернуті або повернуті через тривалий час тримали його у постійній нервовій та психологічній напрузі, створювали життєвий дискомфорт та психічне навантаження. Відповідач не реагувала на його звернення навіть тоді, коли кошти були потрібні на його лікування та лікування дитини. Зазначене свідчить про те, що йому була спричинена моральна шкода, розмір якої він оцінює у 15000 грн.

Просив:

поновити йому строки, якщо строки до суду є пропущеними;

стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором позики від 06.02.2020 в розмірі 365690 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 14250 грн.,

в разі неповернення заборгованості впродовж одного місяця розглянути питання щодо об`єднання в одне судове провадження усіх позикодавців та кредиторів, перед якими на день об`єднання у відповідача є заборгованість з можливою перекваліфікацією справи стосовно відповідача на ст. 190 ч. 2 КК України.

16.11.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

24.01.2023 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердив доводи, викладені у позові. Пояснив, що завдана йому моральна шкода обґрунтовується тим, що він переніс дві операції на серці. Він вимагає частково повернути йому борг за спірним договором позики в сумі 10000 доларів США, оскільки у нього відсутні кошти на сплату судового збору у відповідному розмірі від усієї суми заборгованості.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.

Представник відповідача адвокат Дрьоміна Л.В. заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки грошові кошти відповідачем було повернуто. Пояснила, що доказів повернення відповідачем позивачу суми боргу немає. Позивачем не надано доказів на понесення ним спричиненої моральної шкоди. Також позивач не підтвердив понесені ним витрати на правничу допомогу. Заявлена позивачем четверта позовна вимога відноситься до положень КПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

06.02.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 1553200 грн., що на день укладання договору еквівалентно 62128 доларів США, строк повернення коштів впродовж 5 місяців з можливою пролонгацією, при цьому позичальник сплачує щомісяця 1% від частини суми позики, а саме 45706 доларів США, що знаходиться в користуванні у позичальника на 1 число кожного місяця за залишковим принципом та 0,01% місячних від суми 16422 доларів США. При цьому відсотки за користування позикою нараховуються щомісячно, але їх сплата буде проводитись лише після повної сплати частини позики, а саме 45706 доларів США.

06.02.2020 ОСОБА_3 склала розписку, згідно з якою вона отримала від ОСОБА_1 позику в розмірі 62128 доларів США, кошти отримані на умовах, прописаних в договорі позики підписаному нею власноруч 06.02.2020.

12.05.2021 та 05.01.2022 ОСОБА_1 звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення боргу за договором.

Позивач стверджує, що 21.05.2021 відповідач повернула йому грошові кошти в розмірі 500 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці Україні - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики на суму 61128 доларів США строком на 5 місяців зі сплатою відсотків за його користування.

Відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики від 06.02.2020 в повному обсязі та не повернула позику в розмірах та строки, визначені договором від 06.02.2020.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано вимагає повернення йому частини боргу в сумі 365690 грн., що на день ухвалення судового рішення становить 10000,11 доларів США з розрахунку 36,5686 доларів США за 1 гривню.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд відзначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що невиконання боржником зобов`язання, яке виникло з договору позики, не є підставою для відшкодування моральної шкоди кредитору у цьому зобов`язанні. За таких обставин вимога про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000 грн. є необґрунтованою.

Щодо вимоги в разі неповернення заборгованості впродовж одного місяця розглянути питання щодо об`єднання в одне судове провадження усіх позикодавців та кредиторів, перед якими на день об`єднання у відповідача є заборгованість з можливою перекваліфікацією справи стосовно відповідача на ст. 190 ч. 2 КК України суд відзначає наступне.

Частинами 1, 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

При цьому суд враховує правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.04.2021 (справа № 910/10011/19), яка зазначила, що неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

У справі, що розглядається, зважаючи на характер спірних відносин, задоволення позовних вимог про те, що в разі неповернення заборгованості впродовж одного місяця розглянути питання щодо об`єднання в одне судове провадження усіх позикодавців та кредиторів, перед якими на день об`єднання у відповідача є заборгованість з можливою перекваліфікацією справи стосовно відповідача на ст. 190 ч. 2 КК України, не призведе до поновлення прав позивача та повернення йому коштів за договором позики, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому до стягнення підлягає судовий збір в розмірі 3656,90 грн.

Підстави для відшкодування позивачу за рахунок відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 14250 грн. відсутні, оскільки суду не надано доказів на підтвердження їх понесення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 частину боргу в сумі 365690 (триста шістдесят п`ять шістсот дев`яносто) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 3656 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість) 90 коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 05.10.2023.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Дрьоміна Лариса Володимирівна, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Ж. І. Кордюкова