КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11 травня 2023 року місто Київ

Справа № 361/4730/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8520/2023

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Желепи О.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2023 року (ухвалене у складі судді

Василишин В. О., інформація щодо дати складання повного судового рішення відсутня)

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

ВСТАНОВИВ

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з ОСОБА_1 80 500 (вісімдесят тисяч п`ятсот) грн 00 к., а також судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 к.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 05 квітня 2023 року, згідно поштової відмітки направив на адресу Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення виявлених в ній недоліків не більше 5-ти днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі апеляційному суду належним чином оформленої апеляційної скарги та надатикопії належним чином оформленої апеляційної скаргивідповідно до кількості учасників справи, а також оригіналу документа про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 надіслав на адресу Київського апеляційного суду належним чином оформленуапеляційну скаргу та копію належним чином оформленої апеляційної скаргивідповідно до кількості учасників справи. Таким чином недоліки в цій частині усунено.

Щодо сплати судового збору, скаржник направив на адресу Київського апеляційного суду заяву про відстрочення/розстрочення сплати судових витрат, зменшення розміру судових витрат (звільнення від їх сплати), в якій просить зменшити суму судових витрат до 700 грн 00 к. та відтермінувати оплату до 01 липня 2023 року.

Заяву обґрунтовує тим, що на даний момент ОСОБА_1 не отримує заробітної плати, має непогашений кредит, а попередній роботодавець не виплатив йому заробітну плату та не віддав трудову книжку, що призвело до невиконання умов кредитного договору від грудня 2021 року

Однак така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1. розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

2. позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3. предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, особа, яка заявляє клопотання про відстроченняабо розстрочення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», вбачається, що вимога сплати збору цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішенні від 26.07.2005 у справі«Kniat v. Poland» ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

Отже, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, який є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

В свою чергу, особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати повинна навести доводи того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору та підтверджували можливість сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Скаржником не надано жодного доказу на підтвердження його скрутного матеріального стану.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що за 2022 рік ОСОБА_1 не отримав доходів, скаржником до клопотання не долучено.

Саме по собі посилання на те, що він не отримує доходу - не є поважною причиною. Констатація скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для зменшення та відтермінування сплати судового збору, що узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

З огляду на зазначене відсутні законні підстави для зменшення та відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також у разі несплати судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, скаржнику ОСОБА_1 слід повторно надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а самедоплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі1 388 грн 00 к., або подати до суду належні та допустимі докази про неможливість сплатити судовий збір.

Керуючись ст.185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру та відтермінування сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2023 року - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків не більше 5-ти днів з дати отримання ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подачі апеляційному оригіналу документа про сплату судового збору.

У разі не усунення недоліків до вказаного строку, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. В. Желепа