Справа № 507/1807/22
Провадження № 2/507/54/2023
Номер рядка звіту 46
РІШЕННЯ
"04" травня 2023 р. Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Дармакуки Т.П.
при секретарі судового засідання - Копищик М.С.,
із участю представника відповідача та третьої особи Страхової А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любашівка цивільну справу в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна , в особі Державної казначейської служби України, Любашівської окружної прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Одеської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди , завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури і суду,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом , в якому просив стягнути із Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду грошові кошти в розмірі 1 085 400 грн. , а також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції в Одеській області судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 20 000 грн.
ОСОБА_1 в обґрунтування вимог вказує, що органом досудового розслідування його обвинувачували в тому , що 21 квітня 2014 року приблизно о 16 годині 40 хвилин, перебуваючи біля магазину «Некст», що розташований по вул. Кірова в смт. Любашівка Одеської області, в процесі раптово виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_2 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, в момент, умисно наніс один удар ногою потерпілому ОСОБА_2 в область голови, в результаті чого останній впав на землю, після чого наніс йому ще декілька ударів ногою в область голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, садна лобної ділянки та в ділянці спинки носу, синців на нижній повіці правого ока та на слизовій оболонці верхньої губи, перлому коронок 1-го та 2-го правих зубів верхньої щелепи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень , що спричинили короткочасний розлад здоров`я. За таких обставин, орган досудового слідства кваліфікував його дії за ч.1 ст.122 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
28 червня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Вироком Любашівського районного суду від 17 жовтня 2014 року його визнано невинуватим за ч. 1 ст. 122 КК України , в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, в якому він обвинувачувався. Зазначений вирок , апеляційний суд Одеської області скасував та постановив новий, яким ОСОБА_1 визнав невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправдано його по цій статті КК України.

В подальшому вироком Любашівського районного суду від 12 січня 2018 року визнав ОСОБА_1 невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправдано його по цій статті КК України

Вироком Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року , вирок першої інстанції від 12 січня 2018 року скасовано та ухвалено новий яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу.

08 вересня 2022 року Верховний суду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду вирок Одеського апеляційного суду від 24 вересня 2021 року щодо ОСОБА_1 скасував і закрив кримінальне провадження .

Таким чином, з моменту проголошення вказаної постанови 08 вересня 2022 року набрав законної сили вирок Любашівського районного суду від 12 січня 2018 року відносно ОСОБА_1 , яким його визнано невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправдано його по цій статті КК України.

Отже, за період з 28 червня 2014 року по 08 вересня 2022 року ОСОБА_1 незаконно притягнуто як підозрюваного, обвинуваченого та незаконно засуджено.

За таких обставин , позивач вказував на те, що на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду , яка за його розрахунком становить 1 085 400 грн.

Позиції сторін в ході розгляду справи судом.

Позивач надав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю і просив задовольнити його в повному обсязі (а.с.142).

Представник позивача адвокат Опалько О.М. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити (а.с.180).

Відповідачі:

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.178).

До суду надійшов відзив на позовну заяву , відповідно до якого представник Державної казначейської служби України просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , обґрунтовуючи тим, що позивач не надав доказів того, що саме внаслідок дій посадових осіб відповідача йому була заподіяна моральна шкода, а також не підтвердженого належними доказами розмір моральної шкоди (а.с.75-85).

Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.179).

До суду надійшов відзив на позовну заяву , відповідно до якого представник Головного управління Національної поліції в Одеській області просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , обґрунтовуючи тим, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено підстави для відшкодування моральної шкоди, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрите з підстави не зазначеної у наведеному Законі, через що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні (а.с.147-154).

Представник Любашівської окружної прокуратури Одеської області та третьої особи: Одеської обласної прокуратури Страхова А.М. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , вказуючи на те, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди , які визначені Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 15 грудня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального провадження (а.с.41).

Ухвалою від 23 лютого 2023 року за клопотанням представника позивача адвоката Опалька О.М. замінено первісного відповідача Подільське районне управління Головного управління Національної поліції в Одеській області на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області (а.с.139).

Ухвалою від 22 березня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду (а.с.158).

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 27 червня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч.1 ст.122 КК України, а саме в тому, що 21 квітня 2014 року приблизно о 16 годині 40 хвилин, перебуваючи біля магазину «Некст», що розташований по вул. Кірова в смт. Любашівка Одеської області, в процесі раптово виниклої сварки з потерпілим ОСОБА_2 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ногою потерпілому ОСОБА_2 в область голови, в результаті чого той впав на землю, після чого ОСОБА_1 наніс йому ще декілька ударів ногою в область голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді «садно шкіри лобу і спинки носу, синець нижнього віка правого ока і на слизистій оболонці верхньої губи справа, струс головного мозку, лакунарний крововилив лівої гемісфери», які згідно висновку експерта № 74 від 21.05.2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (а.с.155-156).

Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 17.10.2014 р. ОСОБА_1 визнано не винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення (а.с.13-14).

25.12.2014 колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду

Одеської області вирок Любашівського районного суду Одеської області від 17.10.2014 скасовано, у зв`язку з порушенням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України, постановлено новий вирок, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та виправдано у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення (а.с.15-16).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 14.05.2015 р., вирок апеляційного суду Одеської області від 25.12.2014 скасовано та призначено новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції (а.с.157-161).

За результатами нового розгляду 31.08.2015 року апеляційним судом Одеської області винесено ухвалу, якою апеляційні скарги прокурора та потерпілого задоволено частково, вирок Любашівського районного суду Одеської області скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції (а.с.162-168).

23.10.2015 року за результатами підготовчого судового засідання, ухвалою Любашівського районного суду Одеської області на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт з додатками повернуто прокурору для усунення недоліків (а.с.169-170).

В подальшому після усунення недоліків, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 , який затверджено 17.11.2015 р. направлено до Любашівського районного суду Одеської області для розгляду по суті (а.с.23).

12.01.2018 Любашівським районним судом Одеської області ухвалено винесено вирок, яким ОСОБА_1 визнано не винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину та виправдано його за цією статтею КК України (а.с.17-19).

24.09.2021 р. колегією суддів Одеського апеляційного суду ухвалено вирок, яким вирок Любашівського районного суду Одеської області від 12.01.2018 скасовано та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованим мінімумів доходів громадян у сумі 1700 гривень.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (а.с.24-28).

За результатами касаційного розгляду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 08.09.2022 винесено постанову, якою касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задоволено частково, вирок Одеського апеляційного суду від 24.09.2021 скасовано, кримінальне провадження закрито (а.с.20-22).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача ОСОБА_1 про стягнення з держави моральної шкоди, заподіяної незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду в розмірі 1 085 400 грн.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Частинами 1 та 2 ст. 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

На день розгляду справи єдиним таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі -Закон № 266/94-ВР).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 266/94-ВР передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,

незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Частиною 2 ст. 1 Закону № 266/94-ВР встановлено, що у випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

- постановлення виправдувального вироку суду;

- встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

- закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода (п. 5 ст. 3 Закону № 266/94-ВР).

Статтею 4 Закону № 266/94-ВР встановлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з ст. 13 Закону № 266/94-ВР питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12.Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тож, чинне законодавство чітко визначає випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі моральної шкоди.

Пункт 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Разом з тим згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Зміст пунктів 1-2 ст. 2 Закону № 266/94-ВР дає підстави вважати, що право на відшкодування шкоди у громадянина, який був притягнутий до кримінальної відповідальності, виникає в одному з трьох випадків:

1) у випадку повної його реабілітації, або

2) у випадку засудження, але при цьому в обвинувальному вироку чи іншому рішення

суду встановлено факти незаконності процесуальних дій, що обмежують чи порушують його права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. або

3) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, що відповідає п. 1, п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно.

Судом встановлено, що 27 червня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення ч.1 ст.122 КК України.

Кримінальне провадження неодноразово розглядалося судами першої та апеляційної інстанції ,

За результатами касаційного розгляду колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду 08.09.2022 винесено постанову, якою касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задоволено частково, вирок Одеського апеляційного суду від 24.09.2021 скасовано, кримінальне провадження закрито (а.с.20-22) .

Судом у рішенні констатовано, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 31.08.2015 апеляційні скарги було задоволено частково і вирок щодо ОСОБА_1 скасовано з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які на думку суду, перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а саме, з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 409 та ст. 412 КПК України.

Тобто, підставою скасування виправдувального вироку суду щодо ОСОБА_1 були істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а не необґрунтованість виправдання останнього.

Таким чином, зважаючи на вказані в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 31.08.2015 підстави скасування виправдувального вироку Любашівського районного суду Одеської області від 17.10.2014, під час нового розгляду кримінального провадження апеляційний суд, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 416, ст. 421 КПК України був позбавлений процесуальної можливості ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_1 .

Суд касаційної інстанції зазначив, що вирок апеляційного суду від 24.09.2021 не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки він постановлений з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України він підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 - закриттю, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 436 КПК України

Суд вказав на те, що таке рішення узгоджується з висновком щодо правозастосування, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 14 вересня 2020 року (провадження № 51-6070кмо19, справа № 740/3597/17), оскільки в даному конкретному випадку відсутня інша процесуальна можливість усунути допущені судом апеляційної інстанції порушення правил нового розгляду без погіршення становища ОСОБА_1 , який вироком суду виправданий в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

При цьому у рішенні колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08.09.2022 відсутні будь-які посилання на ст. 284 КПК України.

Тобто, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито з підстави, яка відмінна від тих, які передбачені ст. 2 Закону № 266/94-ВР.

Факт закриття кримінальної справи не є доказом неправомірності дій. В даному випадку для відшкодування шкоди державою необхідно обставини, що доводять наявність порушеного права позивача.

Позивач не вказує на будь-які факти незаконності процесуальних дій, що обмежують чи порушують його права та свободи, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів стосовно нього.

Доводи позивача про те, що з моменту проголошення постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2022 року набрав законної сили вирок Любашівського районного суду від 12 січня 2018 року відносно ОСОБА_1 , яким його визнано невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправдано його по цій статті КК України, є помилковими, адже як вбачається із вказаної постанови Верховного Суду, кримінальне провадження закрито.

Таким чином, у позивача не винило право на відшкодування моральної шкоди з підстав передбачених цим Законом № 266/94-ВР.

За таких обставин, суд відхиляє доводи позивача про те, що він має право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,

прокуратури і суду» та доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст.141 ч.1, 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору у цій справі віднести на рахунок держави.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог не підлягає і задоволенню вимога про стягнення з відповідачів витрат за надання правової допомоги.

Керуючись ст.133, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна , в особі Державної казначейської служби України, Любашівської окружної прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Одеської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди , завданої незаконним рішенням, діями та бездіяльністю органів досудового слідства, прокуратури і суду відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.05.2023 року.

Суддя: Т.П. Дармакука