Справа № 486/2036/21
Провадження № 2/486/134/2023
11 квітня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді - Савіна О.І.
при секретарі Салагорі С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат,
14.12.2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.11.2015 року по 02.04.2019 року, який розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розлучення сторін залишився проживати з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. 10.12.2018 року Южноукраїнським міським судом видано судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Арбузинським ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області та відкрито виконавче провадження № 58768469 про стягнення аліментів з відповідача. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, є недостатніми для матеріального утримання малолітнього сина. Син хворіє, знаходиться на обліку, має діагноз - епілепсія, потребує по два рази на рік нагляду та обстеження у дитячого нейрохірурга в ОДКЛ м. Миколаїв. Також матеріальне становище позивачки за час розлучення змінилося, вона має ще одну дитину - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого є матір`ю одиначкою. Виходячи із вищенаведеного, позивачка не в змозі утримувати спільного з відповідачем сина самотужки без матеріальної допомоги відповідача. ОСОБА_2 повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків - з сином не спілкується, не підтримує жодних відносин, не цікавиться станом його здоров`я, всі батьківські обов`язки щодо дитини повністю переклав на позивачку, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Крім того, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не дає. Відповідач офіційно не працює, але, як відомо позивачці з неофіційних джерел, займається підробітками, за що отримує певний дохід, їздить на заробітки за кордон.
Оскільки на момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати малолітню дитину, позивач вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача на утримання малолітнього сина аліментів до 1/4 від усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, так як на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітнього сина одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, не має змоги оплатити його лікування, відвідування необхідних гуртків, дитячого садка тощо.
У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.
На підставі викладеного, просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), а також додаткові витрати на лікування та підтримку здоров`я сина в твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Однак, представник позивача надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд розглянути справу без їхньої участі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засіданні не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України, та направлення судової повістки за адресою, зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин, на підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Під час розгляду справи по суті встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.06.2016 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 13).
Згідно рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28.02.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 14-15).
Судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.11.2018 року і до повноліття дитини (а.с. 11).
В даний час позивач бажає змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .
Згідно з ч. 1, ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Приписами ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При визначенні розміру аліментів, згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки).
При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. ст.182,183,184 СК України).
Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року (у справі № 6-143цс/13), прийнятій за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про зміну способу стягнення аліментів та збільшення розміру аліментів враховує те, що раніше визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.
Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23).
Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Отже, виходячи з аналізу положень статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Беручи до уваги зазначені витрати, які були здійсненні позивачем, у зв`язку зі станом здоров`я та розвитком спільної з відповідачем дитини, дані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину та нести додаткові витрати на дітей, суд вважає обґрунтованою суму для стягнення із відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 2000 грн..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за звернення до суду з позовними вимогами про оплату додаткових витрат на дитину та зміну способу стягнення аліментів звільнена.
Керуючись 180, 182, 182 СК України, ст. ст. ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат, задовольнити повністю.
Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,уродженки м. Южноукраїнська Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,уродженки м. Южноукраїнська Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , додаткові витрати на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Судовий наказ Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.12.2018 року у цивільній справі № 486/1726/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 , вважати таким, що втратив законну силу та відкликати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін