_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/7185/23
Провадження № 6/947/172/23
УХВАЛА

09.05.2023

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С., у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у цивільній справі №947/7185/23, -

ВСТАНОВИВ :

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, яку вмотивував тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2023 року у справі № 947/7185/23 задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 2-1054/10 від 01.02.2011 року виданого Приморським районним судом м. Одеси.

Посилаючись на ч.5-6 ст.441 ЦПК України, просив суд скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця у зв`язку з тим, що наразі за кордоном самі залишилися її діти: неповнолітня ОСОБА_2 , неповнолітній ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без догляду батьків.

В судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав, просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. сповіщався належним чином, у засідання не прибув.

Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року постановлено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 26 березня 2022 строком на 30 діб.

Відповідно до закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, та Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Після цього ОСОБА_1 у 2022р. виїхала за кордон та вивезла неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у Федеративну Республіку Німеччина, де вони отримали посвідки на проживання.

Вищезазначене підтверджується наступними документами, копії яких додаємо до цієї заяви:

1)копії свідоцтв про народження дітей;

2)копії довідок зі шкіл у Федеративній Республіці Німеччина та їх переклад з німецької мови;

3)копії посвідок на постійне проживання та їх переклад з німецької мови.

На початку 2023р. ОСОБА_1 повернулася в Україну.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2023 року у справі № 947/7185/23 задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 2-1054/10 від 01.02.2011 року виданого Приморським районним судом м. Одеси.

Під час перетину ОСОБА_5 кордону 11.04.2023 року щодо неї було ухвалено Рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку № 951 від 11.04.2023 року.

В цей час неповнолітні діти заявниці перебувають за кордоном без батьків, оскільки мати перебуває в Україну і повернутись назад до дітей не має можливості.

Окрім того, батько дітей ОСОБА_6 є громадянином України, постійно проживає в Україні та не може виїхати до дітей за кордон на період дії воєнного стану. , що підтверджується копією довідки з ОСББ «Чорноморська 19 А» про те, що ОСОБА_7 по теперішній час проживає на території ОСББ «Чорноморська 19 А».

Таким чином, потреба у виїзді за кордон заявниці пов`язана з необхідністю піклуватися про своїх неповнолітніх дітей, забезпечувати їх, виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

Суд повинен враховувати і сприяти забезпеченню якнайкращих інтересів дітей.

Відповідно до Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а також забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч.5-8 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Постановою Верховного Суду України № 331/8536/17 від 28 жовтня 2020 року викладено правову позицію, яка полягає у наступному: «тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення».

Таким чином, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника, суд вважає, що існує реальна потреба у скасуванні тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2-1054/10 від 01.02.2011р. виданого Приморським районним судом м.Одеси, встановлене Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.03.2023р. у справі №947/7185/23.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 49, 58, 60, 62, 64, 441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №2-1054/10 від 01.02.2011р. виданого Приморським районним судом м.Одеси, встановлене Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 06.03.2023р. у справі №947/7185/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення може бути оскаржена Одеського апеляційного суду упродовж 15 днів з дня її підписання шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.