Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/555/23
Провадження № 2/494/250/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2023 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Римаря І.А

за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 494/555/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ФЄС військова частина НОМЕР_1 про змешення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Свій позов мотивує тим, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30.07.2015 року з нього, на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини його заробітку (доходу), щомісячно до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з липня 2015 року позивач сумлінно та без затримок сплачує аліменти на утримання свого сина ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 05.09.2020 року одружився в друге. В новому шлюбі у нього народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Але незважаючи на факт народження дітей, він продовжував сплачувати аліменти у тому розмірі, що було встановлено судом. На теперішній час його життя змінилося, а з ним і обставини, які надають йому законне та моральне право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, оскільки у нього на утриманні перебувають двоє дітей та дружина, які потребують досить значних фінансових витрат, а також на даний час з ним проживає його батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який являється інвалідом ІІ ї групи та потребує фінансової допомоги. На підставі викладеного просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 та зменшити розмір аліментів з частки до 1/6 частки з всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття сина.

Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області № 8ОД від 01.05.2023 року, постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку.

Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 20.05.2023 р.

В судове засідання 10.05.2023 року позивач не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити (а.с.27).

Відповідач у судове засідання 10.05.2023 року також не з`явилася, одночасно від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує (а.с.26).

Представник третьої особи: ФЄС військова частина НОМЕР_1 у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час день та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції (а.с.25). Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надійшло.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено: «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову».

Як вбачається з заяви відповідача від 02.05.2023 року, остання позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Разом з цим, суд вважає зазначити, що засадами сімейного законодавства України передбачений обов`язок батьків у матеріальних витратах дитини, незалежно від того, з ким із них дитина проживає.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30.07.2015 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі - 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 16.01 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с 8-9).

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…».

Довідкою №26, виданої 21.03.2023 року начальником ФЕС військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу та отримує заробітну плату (а.с.13).

Судом також встановлено, що позивач 05.09.2020 року одружився повторно, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_2 (а.с.5) та від шлюбу народилось двоє дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с 6) та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Окрім цього, судом встановлено, що батько позивача являється інвалідом ІІ-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ №649516 від 04.01.2023 року (а.с.12) та згідно довідки про склад сімї №153 від 22.03.2023 року також проживає з позивачем (а.с.14).

Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Суд , також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2018 року по справі №678/13/17 по аналогічній справі.

Отже, з урахуванням тієї обставини, що відповідач визнала позовні вимоги, а позивач має ще на утриманні двох неповнолітніх дітей та хворого батька, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення від 30.07.2015 року про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на дитину щомісячно та відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітнього сина.

Водночас, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене, та те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту зміни його матеріального (сімейного) становища в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 77-81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 150,180, 181, 182, 184, 192 СК України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ФЄС військова частина НОМЕР_1 про змешення розміру аліментів.- задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , згідно рішення Березівського районного суду Одеської області від 30 липня 2015 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не меннше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Відповідач ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа: ФЄС військова частина НОМЕР_1 (с. Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12.05.2023 року.

Суддя І.А. Римар