ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5374/23 Справа № 226/191/23 Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 226/191/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Мирноградська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20 березня 2023 року, яке ухвалено суддею Клепкою Л.І. у місті Мирнограді Донецької області та повне судове рішення складено 20 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мирноградської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.09.1998 року ДП УЖКГ Міністерства вугільної промисловості України, належала їй та її чоловікові - батькові позивача - ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві спільної сумісної власності. Після смерті батька спадщина, до складу якої входила частка вказаної квартири, не оформлювалася, оскільки мати вважалася такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним і була зареєстрована в зазначеній квартирі.

Будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері та бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, він в січні 2023 року звернувся до Мирноградської державної нотаріальної контори, де йому було роз`яснено, що ним пропущено встановлений законом строк на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду з питання його продовження.

Зазначаючи на те, що пропуск ним строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, викликаними введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану, бойовими діями, закриттям доступу до спадкових реєстрів, позивач просив суд надати йому два місяці додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 20 березня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини, позивач неодноразово звертався до Мирноградської держнотконтори та приватних нотаріусів, однак нотаріальні контори були зачинені, нотаріуси були відсутні на робочих місцях. В березні-квітні 2022 року, у зв`язку з недалекими бойовими діями, населення почало активно виїздити з міста Мирнограду Донецької області, у тому числі й нотаріуси. Позивач вважає, що пропуск ним строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, викликаними введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану, бойовими діями, закриттям доступу до спадкових реєстрів.

Крім того, надав суду апеляційної інстанції копію свідоцтва про народження на підтвердження родинних відносин із спадкодавицею.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка, за твердженнями позивача, є його матір`ю (а.с.10). Документу на підтвердження родинних стосунків позивачем суду не надано.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, загальною площею 42,2 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.09.1998 року, виданого Державним підприємством Управління житлово-комунального господарства Міністерства вугільної промисловості України, належала їй та її чоловікові ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві спільної сумісної власності (а.с.8,9,11).

Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, наданих на вимогу суду Мирноградською державною нотаріальною конторою, спадкові справи ні після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ні після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відкривалися (а.с. 30-35).

Згідно письмової відповіді державного нотаріуса Мирноградської державної нотаріальної контори №53/01-16 від 25.01.2023, наданої за зверненням позивача щодо отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 , позивачу роз`яснено, що ним пропущено строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, передбачений ст.1270 ЦК України, і у зв`язку з цим запропоновано звернутися до суду з питання продовження строку для прийняття спадщини або встановлення факту сумісного проживання із спадкодавцем ( а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1270 ЦК України. Сам факт запровадження воєнного стану в Україні, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, без обґрунтування неможливості звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у встановлені законом строки, не можна безумовно вважати поважною причиною його пропуску. Також, суд зазначив, що з початку введення в Україні воєнного стану Мирноградська міська територіальна громада, на території якої проживає позивач, ні в тимчасовій окупації, ні в зоні активних бойових дій, що б унеможливлювало роботу державних органів та об`єктивно перешкоджало позивачу реалізації своїх спадкових прав у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, не перебувала.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із повторним свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого Великоновосілівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м.Харнків) 15 липня 2021 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у місті Донецьку, у віці 78 років (а.с.20).

У частині 3 статті 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістомстатті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджено Свідоцтвом про народження, виданим 27 лютого 1973 року Сєвєродонецьким міським бюро РАЦСу.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, загальною площею 42,2 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 14.09.1998 року, виданого Державним підприємством Управління житлово-комунального господарства Міністерства вугільної промисловості України, належала їй та її чоловікові ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві спільної сумісної власності (а.с.8,9,11).

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 сплив 25 серпня 2022 року, а із відповідною заявою про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 звернувся у січні 2023 року.

Обгрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилався на те, що позивач неодноразово звертався до Мирноградської держнотконтори та приватних нотаріусів, однак нотаріальні контори були зачинені, нотаріуси були відсутні на робочих місцях, адже у березні-квітні 2022 року, у зв`язку з недалекими бойовими діями, населення почало активно виїздити з міста Мирнограду Донецької області, у тому числі й нотаріуси. При цьому, зазначив, що йому було роз`яснено норми Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в частині зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час воєнного стану, а тому він, в установлений законом строк, і не міг звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви, оскільки неодноразово продовжувався.

З урахуванням веденого в Україні воєнного стану, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини.

При цьому, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Наведене узгоджується з позицією позивача про те, що він, в установлений законом строк, не подав заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважав, що діють норми Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в частині зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час воєнного стану.

Посилання суду першої існатцнії на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22) від 31 січня 2023 року, в якій надано оцінку пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та зазначено, що вона суперечить статтям 1270, 1272 Цивільного кодексу України, а тому не підлягає застосуванню, не може бути правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки предметом даного спору є не питання щодо зупинення перебігу процесуального строку для прийняття спадщини, а з`ясування обставин, які перешкоджали позивачеві прийняти спадщину у встановлений законом строк, серед яких позивач зазначив й наявність цієї постанови КМУ.

Крім того, колегія суддів враховує, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним та інші спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , відсутні.

Приймаючи до уваги той факт, що позивачем ОСОБА_1 надано суду безперечні докази у відповідності до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які свідчать про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, колегія суддів приходить до висновку, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п.4 ч.1 ст. 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 20 березня 2023 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мирноградської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, тривалістю два місяці з моменту набрання постановою суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 20 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: