ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1664/10 Номер провадження 22-ц/814/1821/23Головуючий у 1-й інстанції Цвіра Д.М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року, постановлену суддею Цвіра Д.М., повний текст ухвали складений дата не вказана

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), в якій просив суд: визнати неправомірною відмову державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1664/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у загальному розмірі 70 007,28 грн.; скасувати постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1664/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у загальному розмірі 70 007,28 грн.; зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) відкрити виконавче провадження за виконавчим листом №2-1664/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у загальному розмірі 70 007,28 грн.

Скарга мотивована тим, що повернення державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) виконавчого листа №2-1664/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 70 007,28 грн. стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із невідповідністю виконавчого документа, передбаченим ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», вимогам до нього, а саме відсутністю дати народження боржника фізичної особи - є неправомірним, оскільки відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Натомість, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що виконавчий документ №2-1664/10, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова від 06.09.2021 року, який був пред`явлений до примусового виконання заявником ОСОБА_2 до Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), не відповідає, передбаченим до нього ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», вимогам. За таких обставин, враховуючи положення п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим відсутні правові підстави вважати такі дії державного виконавця неправомірними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення скарги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним службовцем у відкритті виконавчого провадження. Посилаючись на практику Верховного Суду, вважає, що відмова державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) у відкритті виконавчого провадження є незаконною, необґрунтованою та передчасною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року поновлено строк на апеляційне провадження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року (а.с. 133).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного суду на 11.40 год. 28.07.2022 року, з повідомленням учасників справи (а.с. 138).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 08 серпня 2022 року справа перебуває в провадженні Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 жовтня 2022 року справу прийнято до провадження. Закінчено проведення підготовчих дій у справі та призначено її до розгляду у приміщенні Полтавського апеляційного суду на 10.00 год. 10 травня 2023 року, з повідомленням учасників справи (а.с. 140).

У судове засідання до апеляційного суду не з`явилися учасники, стягувач ОСОБА_2 та Шевченківський ВДВС в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на офіційну електронну адресу у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.см.142,143) Боржник ОСОБА_3 повідомлений шляхом розміщення 13.04.2023 року на сайті «Судова влада» оголошення про виклик його у даній справі (а.с. 145). Заяв та клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 14 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-1664/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 70 007,28 грн., до якої додав оригінал виконавчого листа №2-1664/10 від 06.09.2021 року, а також фотокопії паспорта та ідентифікаційного номера боржника ОСОБА_3 (а.с. 25).

У вище вказаній заяві ОСОБА_2 зазначено про те, що за відсутності в матеріалах цивільної справи відповідних відомостей, у виконавчому документі не було зазначено дати народження та ідентифікаційного номера боржника ОСОБА_3 , однак відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника, не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження (а.с. 25,26,27).

Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20.09.2021 року №104397, за наслідками розгляду старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Козловською В.В. заяви стягувача щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1664/10, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова від 06.09.2021 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 70 007,28 грн. заборгованості, посилаючись на необхідність зазначення у виконавчому документі дати народження боржника-фізичної особи, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», зазначено про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

У повідомленні також роз`яснено, що згідно абз. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

За результатами розгляду скарги, суд першої інстанції визнав, що у виконавчому листі №2-1664/10, виданому Дзержинським районним судом м. Харкова від 06.09.2021 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 70 007,28 грн. заборгованості, відсутні реєстраційний номер облікової картки платника податків та дата народження боржника ОСОБА_3 .

Отже, вищевказаний виконавчий документ №2-1664/10, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова від 06.09.2021 року, який був пред`явлений до примусового виконання заявником ОСОБА_2 до Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків), не відповідає передбаченим до нього ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» вимогам.

За таких обставин, враховуючи положення п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов висновку, що повертаючи виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим, правові підстави вважати такі дії державного виконавця неправомірними, відсутні.

Посилання скаржника на те, що у відповідності до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних, у зв`язку із чим виконавець має можливість самостійно отримати інформацію, зокрема про дату народження боржника, то ці доводи суд першої інстанції не прийняв до уваги, оскільки такі дії державний виконавець виконує під час виконання рішення, в межах відкритого виконавчого провадження, а не підчас вирішення питання про його відкриття.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до п. 12 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Отже, у даному випадку скаржник не позбавлений права звернутися до суду, що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

У зв`язку із наведеним, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Згідно матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 101 792, 74 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1017,92 грн. (а.с. 49-51).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 65 361,60 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 5 874,18 грн. відмовлено у зв`язку зі спливом позовної давності. У стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суми індексу інфляції в розмірі 30 557,96 грн. в позові відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 53-60).

Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року рішення апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2017 року в частині стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних від простроченої суми скасовано. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2010 року в частині стягнення боргу змінено, виклавши його резолютивну частину в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 70 007,28 грн заборгованості». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 1 365,50 грн. (а.с. 61-68).

06 вересня 2021 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист у справі №2-1664/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 70 007,28 грн. заборгованості (а.с. 80).

14 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-1664/10 (а.с. 79-82).

20 вересня 2021 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) вищевказаний виконавчий лист повернуто без прийняття до виконання на підставі пункту 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в ньому не зазначена дата народження боржника (а.с. 83).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В оцінці законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення колегія суддів враховує, що виконавче провадження розпочато за правилами Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», виконавчі дії підлягали здійсненню відповідно до цього Закону України.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням рішення здійснює суд.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника за наявності ідентифікаційного номеру не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі №471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що згідно з ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №749/1181/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі №813/2125/16, від 19 вересня 2019 року у справі №469/1357/16-ц , від 29 квітня 2021 року у справ №686/3941/19, від 07 червня 2022 року у справі №761/20750/13-ц.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі №487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі №6-45цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Згідно матеріалів справи встановлено, що звертаючись із заявою про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2 зазначив, що за відсутності в матеріалах справи відповідних відомостей у виконавчому документі не було зазначено дати народження боржника та його ідентифікаційного номеру та надав копію паспорту та ІНН ОСОБА_3 .

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою, оскільки відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, при наявності даних щодо його прізвища, імені та адреси місця проживання не породжує обґрунтованих сумнівів щодо ідентифікації особи боржника з метою примусового виконання судового рішення, і тому сама по собі не може бути підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа без прийняття до виконання. При цьому, вказана інформація була додатково надана стягувачем і могла бути перевірена державним виконавцем в порядку примусового виконання.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) відкрити виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-1664/10, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 06 вересня 2021 року щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 70 007,28 грн. заборгованості задоволенню не підлягає з огляду на те, що суд не може підміняти виконавчу службу та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. Вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження віднесено до компетенції державного виконавця.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції доводи стягувача ОСОБА_2 належним чином не перевірив, оцінки їм не надав, тому оскаржувана ухвала не може вважатись законною і обґрунтованою, підлягає скасуванню із ухваленням постанови про часткове задоволення скарги.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи встановлено, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн. (а.с.110).

Крім того, встановлено, що між ОСОБА_2 та адвокатом Поліщук О.Л. укладено договір про надання правової №02-23/09-21 від 23.09.2021 року, згідно умов якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу з підготовки, складення та виготовлення до Дзержинського районного суду м. Харкова скарги на неправомірні дії державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 70 007,28 грн. За домовленістю сторін, вартість послуг визначається за погодинним розміром, а саме на 1 витрачену годину роботи адвоката, клієнт зобов`язується сплатити 1280 грн.

Згідно квитанції від 23.09.2021 року ОСОБА_2 сплачено гонорар адвоката у розмірі 5 120 грн. за надання правничої допомоги в суді першої інстанції (а.с. 40).

Згідно умов договору №01-05/01-22 від 05.01.2022 року ОСОБА_2 сплачено гонорар адвоката Поліщука О.Л. у розмірі 5 120 грн. за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції (а.с. 121).

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З врахуванням часткового задоволення скарги ОСОБА_2 , з Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) підлягають стягненню понесені ОСОБА_2 судові витрати пропорційно задоволеним вимогам його скарги, а саме 330,80 грн. - сплаченого судового збору та 6 826,70 грн. - витрати на правничу допомогу, а всього 7 157,50 грн.

Керуючись ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.1 п. 4, 381-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

УхвалуДзержинського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків)- задовольнити частково.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Козловської Вікторії Вікторівни при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20 вересня 2021 року.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) Козловської Вікторії Вікторівни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 20 вересня 2021 року.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби в місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 157,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 травня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов