КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 755/2306/22

номер провадження №22-ц/824/5136/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 05 січня 2023 року про відмову у забезпеченні позову /суддя Коваленко І.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 755/2306/22 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва про захист прав споживачів.

03 січня 2022 року через систему «Електронний суд» до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У своїй заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову:

- зобов`язати відповідача надати копію документів про підтвердження факту зварювання загальнобудинкового сміттєпроводу у будинку та вилучення двох сміттєвих контейнерів біля буд. АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача до прийняття рішення по суті повернути на проєктне місце встановлення до буд. АДРЕСА_1 : два сміттєві контейнери, які є складовою сміттєпроводу та були вилучені біля будинку без згоди співвласників, для можливості користуватись щоденно своїм неподільним майном, як складовою щоденної комунальної послуги та для їх збереження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 05 січня 2023 року відмовлено у забезпеченні позову./а.с. 60-61/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати, задовольнивши вимоги заяви.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема не досліджено належним чином змісту позовних вимог, які він продублював у скарзі. Наголошував, що він щоденно позбавлений обов`язкової комунальної послуги, а тому до розгляду справи по суті суд повинен був вжити заходів забезпечення позову.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, ОСОБА_2 просив розглядати справу за його відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що ЖЕД 404 (керуюча компанія) опублікували в буд. АДРЕСА_1 оголошення, що з 01.07.2022 року вилучили два контейнери для твердих відходив, у зв`язку з тим, що ними заварений на 18-ти поверхах багатоповерхового будинку АДРЕСА_1 передбачений за проектом загальнобудинковий сміттєпровід. Позивачем на електронну адресу Київської міської ради була надіслана скарга. 01.11.2022 року на адресу заявника Дніпровська РДА направила відповідь на скаргу, обґрунтовуючи тим, що рішенням Постійної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.03.2020 року, оформленого протоколом № 13. Вирішено Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районним у місті Києві державним адміністраціям, КП «Київкомунсервіс» провести роз`яснювальну роботу з мешканцями житлових будинків щодо необхідності та доцільності проведення заходів по закриттю клапанів завантажувальних пристроїв сміттєпроводів житлових будинків шляхом заварювання. Літні люди не мають змоги носити з верхніх поверхів за 150-200 метрів від будинку в чужий підземний контейнер. Відповідно до розпорядження відповідача № 1315 від 13.10.2017 року «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 20.02.2017 року № 194 «Про встановлення підземних контейнерів для побутових відходів у місті Києві в 2017 році» по проекту біля буд. АДРЕСА_1 має бути встановлений підземний контейнер. Заявник зазначає, що у відповідача немає землевпорядної документації та кадастрового номеру на буд. АДРЕСА_1 та ділянку прибудинкової території, у зв`язку з чим неможливо встановити підземний контейнер. Відповідач є власником обслуговуючих підприємств в м. Києві, які виконують вказівки та рішення відповідача. Заявник щоденно позбавлений обов`язкової комунальної послуги, як і всі мешканці будинку.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Всупереч вище викладеним правилам процесуального закону заява заявника не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення заявлених в позові вимог.

Крім того, виходячи з прохальної частини заяви про забезпечення позову, заявник просить вирішити спір по суті, до початку розгляду справи. Вимоги ґрунтуються тільки на припущеннях, а ініційований заявником вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами і суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб. В заяві не наведено достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову та інших відомостей, потрібних для забезпечення позову.

З вказаними висновками суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, повністю дублюють вимоги заяви, не містять у собі вказівки в чому саме полягає незаконність рішення суду першої інстанції.

Та обставина, що апелянт, як він вказує, щоденно позбавлений обов`язкової комунальної послуги, а тому до розгляду справи по суті суд повинен був вжити заходів забезпечення позову, жодним чином не відноситься ані до мети забезпечення позову - утрудненості виконання рішення в разі задоволення позову

Крім того, вимоги щодо забезпечення позову тотожні з позовними вимогами.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності повинна здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами і не бути тотожними, направленими на уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 05 січня 2023 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 05 січня 2023 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: