Справа № 529/1661/22
Провадження № 2/529/176/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в смт Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що вона з відповідачем ОСОБА_2 проживають у зареєстрованому шлюбі, та від спільного проживання мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказує, що діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає належної фінансової підтримки для забезпечення повноцінного утримання дітей. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 03.01.2023 вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_2 06.02.2023 надав суду заяву в якій позовні вимоги позивача не визнає, оскільки сплачені ним кошти, позивач може використати на свої власні потреби, тобто не за їхнім спеціальним призначенням. Потім, 25.04.2023 відповідач на адресу суду надіслав заяву з підтриманням позовних вимог позивача.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі проживають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, де батьком записано саме відповідача по справі ОСОБА_2 /а.с. 5-6/.

Судом встановлено, малолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має.

Відповідачем, не було надано суду доказів, які б спростовували позовні вимоги чи доказів щодо неспроможності сплати ним аліментів у розмірі, визначеному позивачем у справі, а саме - у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Але, в свою чергу відповідач не погоджується щодо сплати аліментів саме на користь позивача, яка може на його думку використовувати кошти не за їхнім цільовим призначенням.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем на обгрунтування своїх заперечень ніяких доказів щодо нецільового використання коштів суду надано не було.

Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує у повному обсязі покладеного на нього обов`язку утримувати малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 , хоча зобов`язаний утримувати останніх до їхнього повноліття, на спростування чого відповідачем не було надано суду жодних доказів, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, беручи до уваги, що відповідачем не було надано суду заперечень проти заявленого позивачем розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання малолітніх синів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Відповідно до частини другої статті 22 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз п.13 ч.1 ст.5 Закону Про судовий збір в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу. Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів. При цьому суд враховує висновки щодо застосування вказаних норм права висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі №240/934/20.

Зважаючи на те, що предметом розгляду в даній справі є стягнення аліментів з ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі і дані правовідносини не стосуються соціального і правового захисту ОСОБА_2 , як учасника бойових дій, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення останього від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, п. 1 ч. 4 ст. 274, ст. ст. 279, 354, 355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задовольнити.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 , мобілізованого в ЗСУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 29 грудня 2022 року і продовжувати до досягнення кожною дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий О.С. Кириченко