РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023

Справа № 522/3931/23

Провадження № 2/522/3265/23

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Кніш Д.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

27.02.2023 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Позивач просить стягнути з відповідача суму недоотриманої пенсії у розмірі 121 004,09 грн. за період з 01.12.2019 по 05.03.2022 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

09.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

04.05.2023 надійшов відзив на позовну заяву.

ОСОБА_2 позовні вимоги пояснює тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3 залишилось не виконаним рішення суду про стягнення на його користь частини недоотриманої пенсії на суму 121 004,09 грн. Недоотримана пенсія включена до складу спадщини ОСОБА_3 . Позивач після смерті чоловіка зверталась до відповідача з заявою про отримання неоодержаної пенсії, однак листом від 28.04.2022 їй було відмовлено. Оскільки рішенням суду лише зобов`язано нарахувати пенсію, а не виплатити, вона як спадкоємець має право на стягнення пенсії, що увійшла до складу спадщини.

Відповідач вважає, що рішення суду про перерахунок ОСОБА_3 пенсії виконане, а виплата нарахованої доплати пенсії відбудеться після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України. Крім того, правовідносини щодо отримання пенсії військовослужбовця не передбачають правонаступництва.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі (Свідоцтво про одруження НОМЕР_1 від 27.10.2004).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про смерть НОМЕР_2 ) (а.с.10).

За життя ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у справі № 420/18164/21: 1) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_3 пенсії на підставі нової довідки № 33/36-926 від 16.06.2021 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.12.2019, виданої ДУ ТМО МВС України по Одеській області; 2)зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії, згідно нової довідки від 16.06.2021 №33/36-926 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виданої ДУ ТМО МВС України по Одеській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2022 про доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_3 , до виплати за період з грудня 2019 до березеня 2022 належить 121 004,09 грн.

11.04.2022 ОСОБА_2 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про виплати пенсії ОСОБА_3 , шляхом виплати цієї пенсії дружині померлого - ОСОБА_2 (а.с. 19).

Листом від 28.04.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило ОСОБА_2 у виплату заборгованості пенсії ОСОБА_3 , оскільки вона не є стягувачем у справі № 420/18164/21.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.01.2023 спадкоємцем ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , а спадщина складається з суми не отриманої в зв`язку зі смертю нарахованої доплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.03.2022 в сумі 121 004,09 грн., яка належала спадкодавцеві та підлягала виплаті, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 1500-0505-8/134835 від 27.12.2022.

Висновки суду.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме право власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

В даному випадку, позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, а відповідач фактично незаконно перешкоджає позивачеві в реалізації його прав, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Посилання відповідача на застосування до спірних правовідносин Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є помилковим.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 23.09.2020 у справі № 28/6685/19 та постанові від 23.02.2022 у справі 428/10113/20.

За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_2 пенсію, яка була призначена, нарахована та належала чоловікові позивача ОСОБА_3 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 121 004,09 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_2 нараховану та невиплачену пенсію в розмірі 121 004,09 гривень, що належала спадкодавцеві ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 12.05.2023.

Суддя Ярема Х.С.