Номер провадження: 22-ц/813/5684/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю.Б.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Свяченої Ю.Б. 27 березня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано час для усунення недоліків - надання підтвердження оплати судового збору у розмірі 13397,40 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач перебуває на військовій службі у складі ЗСУ та позовні вимоги, викладені у позовній заяві, безпосередньо стосуються питання проходження військової служби, а саме користування коштами на картковому рахунку АТ «УкрСиббанк» у виді грошового забезпечення у ЗСУ.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Акціонерного товариства «УкрСиббанк» зазначає, що сам лише факт перебування апелянта на військовій службі не пов`язаний із предметом позову у даній справі - визнання протиправними дій банку щодо виконання постанови державного виконавця та стягнення моральної шкоди у сумі 2000000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що останній просив визнати протиправними дії банку щодо виконання постанови державного виконавця про арешт коштів, та стягнути моральну шкоду. Однак, як вірно зазначено судом, такі позовні вимоги не належать до категорії справ, які розглядаються у рамках захисту прав споживачів, а отже відсутні підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано час для усунення недоліків - надання підтвердження оплати судового збору у розмірі 13397,40 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, у якості підстави для звільнення його від сплати судового збору, на положення п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на підтвердження чого апелянтом надано довідку від 29.10.2022 року № 3245, видану військовою частиною НОМЕР_1 про те, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 12. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Зміст заявлених ОСОБА_1 вимог (визнання протиправними дій банку щодо виконання постанови державного виконавця про арешт коштів, стягнення моральної шкоди та судових витрат) свідчить, що вони не пов`язані з виконанням позивачем військових обов`язків та не стосуються його службових обов`язків.

Таким чином, оскільки справа не пов`язана з порушенням прав позивача як військовослужбовця, то ОСОБА_1 не звільняється від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 640/7310/19 (провадження № 11-905заі19).

Згідно із з п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) зазначено, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22.10.1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Аналогічні правові позиції щодо застосування та тлумачення п. 13 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що поданий ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» позов про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди не стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.

Відтак, позивач повинен сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, вищевказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2023 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 27 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 червня 2023 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе