ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3488/23 Справа № 177/1800/21 Суддя у 1-й інстанції - Строгова Г.Г. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 177/1800/21

провадження № 22-ц/803/3488/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 177/1800/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 ,

на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2023 року (суддя Строгова Г.Г.),ухвалене в приміщенні Криворізького районного суду Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 11 січня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого посилалася на те, що з 05 липня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 22 липня 2005 року було розірвано. В період шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач у справі. З 2004 року на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області відповідач сплачував аліменти в розмірі частини від всіх видів його заробітку доходу на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 доньці ОСОБА_5 виповнилося 18 років і стягнення аліментів припинено. Однак, донька продовжує навчання та є студенткою першого курсу денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» IV рівня акредитації. Донька ОСОБА_5 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, у зв`язку з денною формою навчання вона не має можливості самостійно працювати та забезпечувати собі належні умови життя та навчання. В теперішній час відповідач ніякої допомоги на утримання доньки не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки він є фізично здоровим чоловіком.

Враховуючи зазначене, просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 років, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходу щомісячно на період її навчання до 30 червня 2025 року, але не більше як до 23-річного віку, або до припинення донькою навчання, починаючи стягнення з 13 грудня 2021 року. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що повнолітня ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а її батько ОСОБА_2 зобов`язаний її надавати відповідно до частини 1 статті 199 СК України. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , суд першої інстанції прийняв до уваги те, що вона навчається за денною формою на бюджетній основі, знаходиться на повному особистому забезпеченні, не має можливості самостійно працювати та забезпечувати себе матеріально, доходів її матері ОСОБА_1 недостатньо для належного утримання доньки, також суд врахував матеріальний та сімейний стан відповідача на утриманні якого перебуває малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до судового наказу, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 28 червня 2022 року, з відповідача на його утримання стягуються аліменти в розмірі частини від всіх його заробітків (доходів), те, що малолітній син відповідача відвідує навчання в Комп`ютерній академії «ШАГ», плату за яке здійснює відповідач, а також, що відповідач частково визнає позовні вимоги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , посилається на порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не надав належної оцінки майновому стану відповідача, а також можливості утримання повнолітньої дочки з боку матері. Позивач, як встановлено судом, отримує приблизно таку саму заробітну плату, що і відповідач. Позивач не перевірив і не з`ясував, чи спроможний батько надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині у визначеному в позові розмірі. Крім того, позивач зазначає про щомісячні витрати, проте не довела перед судом їх існування жодним документом. Також просить суд врахувати його матеріальний та сімейний стан, зокрема те, що він має на утриманні ще неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , 2012 року народження, на якого відповідач сплачує аліменти відповідно до судового наказу в розмірі частини від заробітку (доходу) та тимчасово допомагає матері своєї дитини - ОСОБА_7 , шлюб з якою ще не розірвано. Крім того, дитина відвідує навчання у комп`ютерній академії «Шаг», що також потребує додаткових витрат на дитину.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Сторони з 05 липня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, який 22 липня 2005 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Повнолітня донька сторін ОСОБА_5 є студенткою 2 курсу денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» IV рівня акредитації, форма навчання бюджетна. Термін навчання становить 3 роки 10 місяців, тобто з 01.09.2021 року до 30.06.2025 року.

ОСОБА_3 проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 09.12.2021 року.

Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно із пунктами 1, 3 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а її батько ОСОБА_2 зобов`язаний її надавати відповідно до частини 1 статті 199 СК України. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , суд першої інстанції прийняв до уваги те, що вона навчається за денною формою на бюджетній основі, знаходиться на повному особистому забезпеченні, не має можливості самостійно працювати та забезпечувати себе матеріально, доходів її матері ОСОБА_1 недостатньо для належного утримання доньки, також суд врахував матеріальний та сімейний стан відповідача на утриманні якого перебуває малолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до судового наказу, виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області 28 червня 2022 року, з відповідача на його утримання стягуються аліменти в розмірі частини від всіх його заробітків (доходів), те, що малолітній син відповідача відвідує навчання в Комп`ютерній академії «ШАГ», плату за яке здійснює відповідач, а також, що відповідач частково визнає позовні вимоги.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років, якщо мають таку можливість.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно з довідкою № 142 від 30 листопада 2022 року ОСОБА_3 є студентом 2 курсу денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» IV рівня акредитації, зарахована на 1 курс з 01 вересня 2021 року наказом по університету № 158-К/С від 09 серпня 2021 року. Термін навчання за ОКР бакалавра становить 3 роки 10 місяців. Форма навчання - бюджетна.

Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, що продовжує навчання, та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї повнолітньої дитини.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що, враховуючи його майновий та сімейний стан, та виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, він вважав би за можливе стягнення з нього аліментів в розмірі 1/12 частини від свого заробітку (доходу).

Колегія суддів виходить з того, що аліменти, спрямовані на утримання повнолітньої дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Визначаючи розмір аліментів, судом першої інстанції були враховані обставини, на які посилається ОСОБА_2 й в апеляційній скарзі, зокрема те, що на його утриманні також перебуває малолітній син ОСОБА_6 , 2012 року народження, на якого він за судовим наказом від 28 червня 2022 року сплачує аліменти в розмірі частини від всіх його заробітків (доходів). При цьому, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, відповідачем не надано суду доказів об`єктивної неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивач не довела перед судом існування щомісячних витрат, пов`язаних з продовженням повнолітньої дитини навчання, не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на навчання, оскільки обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, покладається на обох батьків. Крім того, сам факт продовження навчання на денній формі є достатньою та беззаперечною обставиною того, що дитина потребує фінансової допомоги від своїх батьків.

До того ж, ОСОБА_2 є працездатною особою, яка може забезпечити свої мінімальні потреби та потреби повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спір, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання, і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, має змогу надавати таку допомогу, а тому повинен сплачувати аліменти саме в розмірі частини його заробітку (доходу).

Згідно з частиною 3 статті 12, частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції, ОСОБА_2 також не надано.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції встановив баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та правом повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

Апеляційна скарга відповідача не дає підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів в меншому розмірі або відмові в такому стягненні, оскільки доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оцінкою судом першої інстанції наданих сторонами доказів, а також розміром стягнутих аліментів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді О.А. Мірута

Я.В. Хейло