ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Суми

Справа №585/503/23

Номер провадження 22-ц/816/683/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

стягувач - ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються, як суб`єкта владних повноважень - старший державний виконавець Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро Інна Петрівна,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2023 року в складі судді Цвєлодуб Г.О., постановлену в м. Ромни,

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П., в якій посилаючись на незаконність дій державного виконавця, просив скасувати прийняту нею 01 листопада 2022 року постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних по виконавчому провадженню №66907608.

При цьому скаржником у вказаній скарзі не порушувалося питання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження такої постанови, оскільки, як вказував ОСОБА_2 , про існування постанови від 01 листопада 2022 року по ВП №66907608 йому стало відомо 03 лютого 2023 року, даної постанови він не отримував, а тому вважав такий процесуальний строк не пропущеним.

Більш детального обґрунтування, за яких підстав скаржнику стало відомо про існування оскаржуваної постанови від 01 листопада 2022 року саме 03 лютого 2023 року, останнім за змістом скарги не наведено.

Окрім іншого, зі змісту скарги вбачається, що скаржнику тривалий час достеменно було відомо про існування рішення суду, яке він оскаржував до апеляційної інстанції та яке було змінене, про існування відкритого виконавчого провадження за №66907608 по ньому, про рішення суду, прийняте за поданням державного виконавця, яке також оскаржувалось останнім, а так само і про загальний рух виконавчого провадження та вчинені у ньому дії тощо.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2023 року скаргу ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_2 його право на повторне звернення до суду з аналогічною скаргою на рішення державного виконавця із дотриманням вимог ст. ст. 447-449 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що державний виконавець прийняла 01 листопада 2022 року постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних ВП № 66907608, керуючись статтями 8, 18 Закону України «Про виконавче провадження», пунктом 14 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції Реєстраційний номер виконавчого провадження: 66907608 наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, які абсолютно не регулюють правовідносини щодо винесення постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Також вказує, що про існування оскаржуваної постанови старшого державного виконавця від 01 листопада 2022 року про зміну (доповнення) реєстраційних даних у межах виконавчого провадження № 66907608 йому стало відомо лише 03 лютого 2023 року, оскільки ним даної постанови отримано не було, а тому на його думку строк звернення до суду зі скаргою ним, як скаржником, не пропущено.

У відзиві на апеляційну скаргу старший державний виконавець Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Цупро І.П. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, залишаючи подану ОСОБА_3 скаргу без розгляду, мотивував свій висновок тим, що скаржником було пропущено строк звернення з вищезазначеною скаргою до суду, при цьому останній не порушував питання про його поновлення, вважаючи його не пропущеним.

Обґрунтовуючи вказаний висновок, суд першої інстанції зазначив, що скаржник ОСОБА_2 не навів за змістом скарги будь-яких достатніх обставин, які б свідчили про те, що особа дізналась про існування оскаржуваної постанови державного виконавця лише 03 лютого 2023 року.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений із поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів із дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів із дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 122 ЦПК України передбачено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20) та від 15 вересня 2021 року у справі № 760/13967/20 (провадження № 61-5712св21).

Із матеріалів справи вбачається, що про порушене право скаржник ОСОБА_2 у вказаній справі дізнався 03 лютого 2023 року. Зі скаргою у вказаній справі він звернувся 07 лютого 2023 року. При цьому ОСОБА_2 не порушував питання про поновлення строку, вважаючи його не пропущеним та не навів за змістом скарги будь-яких достатніх обставин, які б свідчили про те, що особа дізналась про існування оскаржуваної постанови державного виконавця лише 03 лютого 2023 року, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення скарги боржника без розгляду, при цьому роз`яснивши скаржнику його право на повторне звернення до місцевого суду із дотримання вимог ст. ст. 447-449 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються суті спору, колегією суддів не перевіряються, оскільки не стосуються поважності причин пропуску строку на оскарження постанови державного виконавця, що є вирішальним при перегляді оскаржуваної ухвали районного суду.

За викладених обставин, оскаржувана ухвала винесена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2023 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 лютого 2023 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. Ю. Кононенко

О. І. Собина