Справа № 199/7000/22
(2/199/450/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Свержевської В.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в обґрунтування якого посилається на те, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 23.07.2011 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 11000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 15.12.2020 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

18.08.2021 року позивач направив претензію кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори.

01.09.2021 року надійшла відповідь Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач вважає, що у даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 .

10.09.2021 року спадкоємцю ОСОБА_2 ОСОБА_1 направлений лист-претензія, згідно з яким позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій вчинено не було.

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 23.07.2011 року становить 8421,91 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість за тілом кредиту 8421,91 грн., у тому числі:

0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту;

8421,91 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

-заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.;

-заборгованість за простроченими відсотками 0,00 грн.;

-заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 0,00 грн.;

-нарахована пеня - 0,00 грн.;

-нараховано комісії - 0,00 грн..

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача спадкоємця ОСОБА_2 ОСОБА_1 , оскільки він проживав із спадкодавцем за однією адресою на день її смерті, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 23.07.2011 року, згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 15.12.2020 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) (а.с.60).

Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед банком за кредитним договором №б/н від 23.07.2011 року становить 8421,91 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість за тілом кредиту 8421,91 грн., в тому числі:

0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту;

8421,91 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.

-заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.;

-заборгованість за простроченими відсотками 0,00 грн.;

-заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 0,00 грн.;

-нарахована пеня - 0,00 грн.;

-нараховано комісії - 0,00 грн..

18.08.2021 року позивач направив претензію кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори.

01.09.2021 року надійшла відповідь Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що на підставі претензії кредитора відкрито спадкову справу №764/2021, реєстраційний номер у спадковому реєстрі 68202008. У випадку прийняття спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкоємцям буде надано відповідно повідомлення щодо вимог кредитора (а.с.63).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак разом і ним, станом на 07.12.2020 року, також були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказана інформація підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.111).

Із досліджених судом матеріалів спадкової справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» 28.07.2021 року була направлена претензія кредитора до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, на підставі чого була заведена спадкова справа №764/2021. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.93-101).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3,4 ст. 1268 та в ст.1269 ЦК України.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Разом із тим, суд враховує наступне.

Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Системне тлумачення ст.16 та ч.2 ст.1282 ЦК України, дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч.2 ст.1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором).

Аналіз ч.2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку.

Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідноі до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1 отримав у натурі певне спадкове майно.

Судом при наданні оцінки поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. Із урахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано було довести ті обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, а у випадку неможливості надати такі докази чи заявити клопотання про їх витребування.

Суд констатує, що позивач не надав до суду жодного доказу про наявність у ОСОБА_1 спадкового майна, позивачем також не встановлено та не додано суду доказу про належність позичальнику ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 , а у разі неможливості подання такого доказу,- не заявлено до суду відповідного клопотання.

Крім того, в постанові ВС/КЦС у справі №587/381/15-ц від 04.02.2021 зазначено, що, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Таким чином, оскільки за наслідками розгляду справи з наданих позивачем та витребуваних судом доказів не було встановленого беззаперечного факту того, що відповідач ОСОБА_1 вступив у права спадкоємця, отримавши у спадщину майно, у межах вартості якого він зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.

Керуючись, ст.1216, 1219, 1268, 1268, 1282, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» у позові до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя