Постанова

Іменем України

11 травня 2023 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/7987/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва

від 01 червня 2022 року

у справі №755/18639/21 Дніпровського районного суду м. Києва

за скаргою ОСОБА_1

на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни,

боржник - ОСОБА_2 ,

стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із вищевказаною скаргою, в якій посилаючись на протиправність дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О. (далі - приватний виконавець), просив визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця від 19.07.2021 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні НОМЕР_3; визнати незаконним Звіт суб'єкта оціночної діяльності про вартість нерухомого майна від 22.07.2021 щодо оцінки квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні НОМЕР_3 та визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О. щодо направлення на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2-3230/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 74 357,82 доларів США, що еквівалентно 592 706,18 грн. та 143 013,53 грн., а також судові витрати в сумі 1 820 грн. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 задоволено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна") до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яким визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 12.09.2014 та скасовано державну реєстрацію права власності на цю квартиру.

Зазначав, що на початку жовтня 2021 року він довідався про те, що квартира, яка була предметом розгляду у справі №755/19435/20 була реалізована приватним виконавцем з прилюдних торгів. Однак, він жодного повідомлення від приватного виконавця Лановенко Л. О. про необхідність визначення вартості його майна не отримував, так само як і не отримував у подальшому будь-яких постанов. 19.10.2021 у робочому приміщенні приватного виконавця Лановенко Л. О. він ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4, з якого, на думку скаржника, вбачаються в діях приватного виконавця наступні порушення законодавства.

В межах виконавчого провадження НОМЕР_3 приватним виконавцем 14.07.2021 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 , з якої вбачається, що опис проводився у відсутність боржника ОСОБА_1 , оскільки останній не був належним чином повідомлений про вчинення вказаної виконавчої дії.

19.07.2021 приватним виконавцем у виконавчому провадженні НОМЕР_3 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено ТОВ «Приватна експертна служба» для надання звіту щодо оцінки вищевказаної квартири. 22.07.2021 приватним виконавцем Лановенко Л. О. отримано Висновок про вартість нерухомого майна - квартири, відповідно до якого вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 779 880 грн. Також 22.07.2021 приватний виконавець нібито направив сторонам повідомлення про ознайомлення з оцінкою, якого ОСОБА_1 не отримував. 23.07.2021 виконавцем до ДП «Сетам» направлена заявка на реалізацію арештованого майна.

Вважав, що дані обставини вказують на те, що приватним виконавцем у порушення прав ОСОБА_1 не було дотримано процесуальних строків, оскільки постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності була винесена 19.07.2021, тобто через п`ять днів після опису та арешту майна, а заявка на реалізацію арештованого майна була направлена 23.07.2021 до ДП «Сетам» на наступний день після отримання 22.07.2021 приватним виконавцем Висновку про вартість нерухомого майна. Сам Висновок про вартість майна він також не отримував.

Також в обґрунтування скарги посилався на те, що матеріали вказаного виконавчого провадження не підшиті та не пронумеровані, документи розміщені у хаотичному порядку. 16.08.2021 ОСОБА_1 звертався до приватного виконавця з метою отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження та йому були надані документи виконавчого провадження, в яких були відсутні оскаржувані постанови, та останнім документом була постанова про опис та арешт майна. Жодних інших документів для ознайомлення йому надано не було. І лише 19.10.2021, після того, як дізнався про продаж квартири повністю ознайомився з матеріалами зведеного виконавчого провадження НОМЕР_4, до складу якого входять виконавчі провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_5.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена без повного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення скарги без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Як на підставу скасування ухвали суду, приватний виконавець посилався на те, що суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального права та безпідставно поновив строк на оскарження дій та рішень виконавця.

Судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту його прав, оскільки оскаржувана останнім постанова приватного виконавця від 19.07.2021 про визначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні жодним чином не впливає на права ОСОБА_1 .

Зауважив, що залучення суб`єкта оціночної діяльності є необхідним згідно вимог діючого законодавства для визначення вартості майна та його подальшої реалізації з метою виконання рішення.

Також судом не взято до уваги, що Звіт суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна від 22.07.2021 взагалі не може бути предметом оскарження, оскільки згідно діючого законодавства та численної практики Верховного Суду не створює жодних правових наслідків для сторін виконавчого провадження, а єдиним засобом спростування визначення вартості майна є саме рецензування такого звіту про оцінку майна.

Зазначав, що ОСОБА_1 просив визнати незаконними дії приватного виконавця щодо направлення на реалізацію арештованого майна та при цьому жодних зауважень до заявки на реалізацію майна боржником чи до самих дій по направленню майна на реалізацію не заявлялося.

Суд, визнаючи незаконним Звіт суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна від 22.07.2021, неправильно застосував положення ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про оцінку майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Суд також неправильно застосував положення Закону України "Про виконавче провадження" в частині визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця про залучення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника у виконавчому провадженні.

Резюмував, що боржник не вказував про будь-яку незгоду з результатами проведеної оцінки його майна, а лише висловлював зауваження у своїй скарзі щодо процедури проведення оцінки.

За наведених обставин просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ОСОБА_1 подав відзив. В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги зазначив, що є безпідставними доводи приватного виконавця щодо пропуску строку на звернення до суду зі скаргою, оскільки оскаржувані постанови та звіт про оцінку майна він від приватного виконавця не отримував, а повністю з матеріалами виконавчого провадження ознайомився лише 19.10.2021, після того як було повідомлено про продаж квартири.

Щодо доводів апеляційної скарги про неналежний спосіб захисту зазначив, що єдиним способом захисту сторони виконавчого провадження є саме звернення до суду зі скаргою на дії, бездіяльність та/або рішення виконавця.

Вважав необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права.

За вказаних обставин просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги приватного виконавця, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2022 просив залишити без змін.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О., належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника приватного виконавця Коваля Р. О. надійшло клопотання від 09.05.2023 про відкладення судового засідання, у зв`язку з тим, що він як представник приймає участь в іншій справі в іншому суді.

Боржник ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання на 09.05.2023 не з`явився.

Боржник ОСОБА_2 , належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання на 09.05.2023 не з`явилася.

Стягувач ТОВ "РТП Факторинг Україна", належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання на 09.05.2023 свого представника не направив.

Колегія суддів визнає неповажними причини неявки в судове засідання 09.05.2023 представника приватного виконавця - Коваля Р. О., оскільки останній, як адвокат, на власний розсуд обрав в якому судовому засіданні приймати участь.

Беручи до уваги викладене та зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні 09.05.2023 за відсутності учасників справи та їхніх представників.

Відповідно до ч. 5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного рішення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О. перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_4, до складу якого входять виконавчі провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_5.

Виконавче провадження НОМЕР_3 стосується примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2-3230/11, виданого 16.12.2011 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за договором про надання кредиту в розмірі 74 357,82 дол. США, що еквівалентно 592 706,18 грн та 143 013,53 грн, а також судові витрати в сумі 1 820 грн.

17 листопада 2020 року приватним виконавцем Лановенко Л. О. в черговий раз відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва №2-3230/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості у розмірі 74 357,82 дол. США, що еквівалентно 592 706,18 грн та 143 013,53 грн, а також судові витрати в сумі 1 820 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2021 задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: ПН КМНО Іценко О. Г., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лановенко Л. О., ОСОБА_2 , про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації, яким визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 12.09.2014 та скасовано державну реєстрацію права власності на цю ж квартиру.

В межах вказаного виконавчого провадження НОМЕР_3 приватним виконавцем Лановенко Л. О. 14.07.2021 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 .

19 липня 2021 року стягувачем приватному виконавцю Лановенко Л. М. було подано заяву, в якій повідомлено про недосягнення згоди з боржником щодо вартості описаного та арештованого майна. В цій же заяві стягувач просив призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (том 1, а. с. 120).

В цей же день - 19 липня 2021 року приватним виконавцем Лановенко Л. О. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено ТОВ «Приватна експертна служба» для надання звіту щодо оцінки вищевказаної квартири.

22 липня 2021 року приватним виконавцем Лановенко Л. О. отримано Звіт про оцінку майна - квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 779 880 грн.

22.07.2021 приватний виконавець направив сторонам повідомлення про ознайомлення з оцінкою, в якому зазначено, що у разі якщо сторони не згодні з результатом визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-ти денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

23 липня 2021 року приватним виконавцем до ДП «Сетам» направлена заявка на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1 .

09 серпня 2021 року приватним виконавцем Лановенко Л. О. також відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 щодо примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/19435/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Постановою від 09.08.2021 виконавчі провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_5 об`єднані у зведене виконавче провадження НОМЕР_4.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця, ОСОБА_1 посилався на те, що приватним виконавцем було порушено строки для проведення оцінки арештованого майна, оскільки постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності була винесена 19.07.2021, тобто через п`ять днів після винесення постанови про опис та решт майна, яке відбулося 14.07.2021, тоді як ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про опис та арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. А заявка на реалізацію арештованого майна була направлена 23.07.2021 до ДП "Сетам" на наступний день після отримання 22.07.2021 приватним виконавцем про вартість нерухомого майна.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не отримував від приватного виконавця повідомлення про необхідність визначення вартості майна та порушив строки щодо призначення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості арештованого майна боржника.

Також суд виходив з того, що приватним виконавцем в порушення вимог, встановлених Законом України "Про виконавче провадження" не було направлено боржникові висновок про вартість об`єкта оцінки та не дотримано строків, встановлених для оскарження вказаного висновку, у разі незгоди з ним.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та суперечать нормам матеріального права, враховуючи наступне.

Відповідно до п. п. 1-4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів, рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність установлену законом.

Згідно з абз. 2 п. 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та орган місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання рішень здійснюється відповідно до Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) з наступними змінами та доповненнями, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджених наказом Міністерства юстиції України та низки інших нормативно-правових актів.

За змістом статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання (частина друга цієї статті). Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право залучати в установленому порядку експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання (пункт 15 частини третьої цієї статті).

Частиною першою статті 20 Закону передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Правила, за якими має здійснюватися визначення вартості майна боржника та його оцінка, встановлені статтею 57 Закону.

Частини перша та друга цієї статті передбачають, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Згідно із частиною третьою статті 57 Закону, у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (частина четверта статті 57 Закону).

Зазначені положення закону також відображені в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція), відповідно до пункту 17 розділу VIII якої визначення вартості, оцінка майна боржника здійснюються в порядку, встановленому статтею 57 Закону.

Згідно з пунктом 18 розділу VIII Інструкції, у разі якщо сторони виконавчого провадження або їх представники, а також заставодержатель у десятиденний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна, про що складає відповідний акт.

Самостійне визначення вартості майна боржника виконавцем проводиться за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна, з урахуванням фактичного стану майна, у строк не пізніше десяти робочих днів з моменту проведення опису й арешту майна. Для визначення вартості майна виконавець використовує власні знання, дані засобів масової інформації, повідомлення сторін виконавчого провадження та інших осіб, яких виконавець у разі необхідності може залучити до проведення визначення вартості майна. А у випадках, передбачених абзацом другим частини третьої статті 57 зазначеного вище Закону, виконавець для оцінки майна залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Аналіз статті 57 Закону дозволяє дійти висновку, що для завдань виконавчого провадження вартість майна боржника може бути визначена двома шляхами: 1) за згодою сторін (та заставодержателя), про досягнення якої вони мають повідомити виконавця у встановленому порядку; 2) у разі недосягнення такої згоди виконавець самостійно визначає вартість майна за ринковими цінами, які діють на день визначення; 3) залучення для оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновок про те, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного (приватного) виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду (див. постанову від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц, пункт 31 постанови від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18/4440/16 та пункт 9.11. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі №910/10956/15).

Разом із цим, в залежності від виду майна, вартість якого має бути визначена, Закон розмежовує випадки, за яких залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна є або правом, або обов`язком виконавця.

Так, абзац другий частини третьої статті 57 Закону визначає, що для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Зазначена норма за своїм змістом є імперативною, у зв`язку із чим зобов`язує виконавця у визначених нею випадках залучити до оцінки майна суб`єкта оціночної діяльності.

На відміну від цього частина четверта статті 57 Закону передбачає право виконавця залучати суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) йому складно.

Аналогічні положення містять пункти 18-21 в Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженій наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року.

Таким чином, повноваження виконавця вирішувати, залучати чи не залучати суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, стосуються лише проведення оцінки майна, вартість якого він може визначити самостійно, та не розповсюджуються на проведення оцінки нерухомого майна, стосовно якої частина четверта статті 57 Закону передбачає лише один варіант поведінки, який є обов`язковим для виконавця - залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.07.2022 у справі №910/10956/15).

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій поставі від 22.07.2022 наголосила на тому, що положення статті 57 Закону не зобов`язують виконавця самостійно з`ясовувати, чи досягли сторони між собою згоди щодо вартості майна боржника, та керуватись для визначення вартості майна боржника лише повідомленням про намір досягнути такої згоди в майбутньому.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і в постанові від 10.08.2022 у справі №2-2262/12.

Беручи до уваги вищенаведені норми матеріального права та враховуючи заяву стягувача від 19.07.2021 про відсутність досягнутої згоди з боржником про вартість майна, колегія суддів приходить до висновку, що дії приватного виконавця Лановенко Л. О., щодо винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності саме 19 липня 2021 року не порушують прав боржника ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Лановенко Л. О. про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 19.07.2023.

Колегія суддів також вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою те, що згідно вимог діючого законодавства, залучення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні є обов`язком приватного виконавця.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.07.2022 у справі №910/10956/15 звернула увагу на наступне: "За змістом частин другої та третьої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення його вартості на дату оцінки за встановленою процедурою, який є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності, а незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Частиною третьою статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим, зокрема, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що частина третя статті 57 Закону покладає на виконавця обов`язок залучити для проведення оцінки нерухомого майна суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про застосування цієї норми, викладеними в постанові від 29 травня 2018 року у справі №14/197, стосовно обов`язковості проведення оцінки нерухомого майна для визначення його вартості у виконавчому провадженні суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання".

Колегія суддів також знаходить обґрунтованими доводи приватного виконавця, що подання скарги на дії та рішення виконавця з вимогою про визнання незаконним звіту про оцінку майна є неефективним способом захисту прав боржника.

Дійсно, Верховний Суд, зокрема в постанові від 27.08.2020 у справі №295/11078/14-ц неодноразово наголошував на тому, що єдиним способом спростування результатів визначення вартості майна, закріплених у звіті про оцінку майна є саме рецензування такого звіту. Рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника. В свою чергу Закон України "Про виконавче провадження" не містить обов`язку виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

В матеріалах справи відсутні докази, що боржник ОСОБА_1 у визначеному законом порядку звертався з рецензією на Звіт про оцінку майна від 22.07.2021.

Також ОСОБА_1 не вказував і в скарзі на дії та рішення приватного виконавця свою незгоду з результатами проведеної оцінки його майна, а лише висловлював свої зауваження щодо процедури проведення оцінки.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що винесена приватним виконавцем Лановенко Л. О. постанова від 19.07.2021 про призначення суб'єкта оціночної діяльності та дії щодо направлення на реалізацію арештованого майна боржника є правомірними. Тобто, приватний виконавець, вчиняючи дії спрямовані на реалізацію арештованого майна боржника з метою виконання рішення суду, діяв у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Проте, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, неправильного застосував вищевказані норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про неправомірність дій приватного виконавця, які полягають у реалізації арештованого майна боржника.

Таким чином, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення скарги.

Враховуючи те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів вважає, що ухвала суду, відповідно до ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на те, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги приватного виконавця м. Києва Лановенко Л. О. з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги, то понесені останнім витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 536,80 грн покладаються на ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, офіс 17) судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

А. М. Стрижеус