Провадження № 2/537/934/2023
Справа № 537/2994/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря Марченко К.Д., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гонтара В.М., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

установив:

Позивач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Гонтара В.М., звернулась до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 20 000 грн з проведенням їх щомісячної індексації на індекс інфляції попереднього місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 16.09.2011 рок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 420. Від шлюбу вони мають спільних дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружні стосунки між позивачем та відповідачем не склались, тому вони зараз не проживають разом та спільного господарства не ведуть, але вказані вище спільні неповнолітні діти проживають з ОСОБА_1 .. З огляду на те, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, протипоказань щодо працевлаштування не має, останній має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Більше того, відповідач працює зубним техніком, має достатній, але мінливий від місяця до місяця рівень доходу заробітку. Вважає, що достатнім розміром аліментів на обох дітей буде їх присудження в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

14.09.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив, згідно якого останній частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 .. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 01 серпня 2023 року у справі №524/1538/23 шлюб між ним та ОСОБА_1 , що зареєстрований 16 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 420, розірвано. Рішення набрало законної сили 01.09.2023. На сьогоднішній день, ОСОБА_2 , не працевлаштований, офіційних стабільних джерел доходу не має, що підтверджується Довідкою (ОК-7) з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 08.09.2023 року. Також, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану на території України, ситуація з працевлаштуванням значно погіршилась і знайти роботу вкрай важко. Звертає увагу суду, що він свої обов`язки щодо утримання спільних з позивачем дітей виконує належним чином. Навіть у такі скрутні час, коли не має стабільного доходу, ОСОБА_2 кожного місяця з моменту окремого проживання першочергово піклується про матеріальне забезпечення сина і доньки: надає матері ОСОБА_1 грошові кошти (готівкою) в сумі 6-7 тисяч гривень. А також при можливості допомагає із оплатою оренди квартири, в якій вони проживають. Вказані обставини свідчать про належне виконання відповідачем обов`язків батька, які встановлені ст. 18 СК України. Крім того, СК України, передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні величини аліментного платежу на утримання дитини, суд має враховувати матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, установлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», а також положення ст. 18 СК України про те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. До того ж, відповідач проживає у м. Кременчук разом із матір`ю ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою та важко хворіє. ОСОБА_2 вимушений орендувати житло, оскільки місто Лисичанськ Луганської області, де останній зареєстрований, є тимчасово окупованою територією. У своїй позовній заяві позивач вважає, що достатнім розміром аліментів на обох дітей буде їх присудження в твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що така позиція ОСОБА_1 є необґрунтованою, тому він частково визнає позовні вимоги останньої, а саме стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представника позивача ОСОБА_1 адвокат Гонтар В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у ньому. Вказав, що посилання відповідача на те, що останній проживає разом з матір`ю не має значення для визначення розміру аліментів, так як СК України не містить такої обставини, а доказів, що мати перебуває на його утриманні ОСОБА_2 не надано. Також, зазначив, що довідка форми ОК-7 не містить доказів повного доходу відповідача, так як останній є підприємцем. Вважає, що розмір аліментів в сумі 20 000 грн та підстави стягнення є обґрунтованими.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказав, що не погоджується з сумою аліментів в розмірі 20 000 грн, так як позивачка бажає, щоб він забезпечував її та дітей. Не заперечує щодо того, що він повинен допомагати своїм дітям, але на даний момент не заробляє такі кошти. Вказав, що при можливості допомагає дітям грошима і погоджується платити аліменти в розмірі 3 000 грн на одну дитину.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив таке.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні сторони з 16 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2023 року, яке набрало законної сили 01 вересня 2023 року, було розірвано.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 27 лютого 2019 року Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 07 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстимції у Луганській області.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, не заперечується відповідачем по справі, та зокрема підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13.04.2022 №1604-, №1604- та №1604-500102819, малолітні діти сторін проживають з матір`ю позивачкою по справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Як встановлено судом, відповідач, в порядку ст. 188 СК України, від обов`язку утримувати малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 СК України між сторонами не укладено.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч.1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі№ 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в ч.1 ст. 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати ( ч.3 ст. 182 СК України).

Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується довідкою, наданою ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» 18.07.2023 вих. № 01-07/18-280, за підписом т.в.о. генерального директора В. Грицай, позивач перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» на посаді бухгалтера централізованої бухгалтерії з 03 липня 2008 року, але з 25.07.2022 року з ОСОБА_1 призупинено дію трудового договору (наказ від 25.07.2022 № 160/ОС).

Відповідач є особою працездатного віку, однак на теперішній час офіційно не працевлаштований.

Відповідно до довідки форми ОК-7, сформованої засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 08.09.2023 встановлено, в період з 01.01.2023 по 30.04.2023 відповідач перебував у трудових відносинах, та сума фактичного заробітку за вказаний період склала 26 800 грн. Відомості щодо перебування відповідача в трудових відносинах в період з 01.05.2023 по 08.09.2023 та отримання доходів відсутні.

Також, відповідач має матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонером та останній довічно призначено пенсію за віком. Відповідно до довідки АК №6036/23, виданої Київським міським клінічним онкологічним центром МОЗ України та Виписного епікризу, виданого Київським міським клінічним онкологічним центром МОЗ України ОСОБА_5 має захворювання «мультифокальна карцинома» та в період з 27.04.2023 03.07.2023 неодноразово проходила лікування. Разом з тим матеріали справи не містять відомостей, що остання перебуває на утриманні відповідача.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матераіли справи не містять та відповідачем суду не надано жодного належного доказу, тобто не доведено відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, в свою чергу, позивачем не доведено необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей саме у розмірі 20 000 грн, як і не надано доказів, що останній має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

Водночас, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою особою, доказів протилежного у суду немає, і може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дітей та сплачувати аліменти у розмірі, який забезпечував би необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Отже, при визначенні розміру стягуваних аліментів, суд враховує розмір мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, який відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", визначений для дітей віком до 6 років 2 272 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

Окрім того, ст. 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, нормою ст. 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначена вимога покладається на суд лише в порядку наказного провадження, про що зазначено у ч. 3 ст. 184 СК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті182 та184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене, стан здоров`я та матеріальне становище позивача та дітей, стан здоров`я відповідача, який є працездатним, його матеріальне становище, об`єктивну потребу неповнолітніх дітей сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку, надання відповідачем допомоги дітям у недостатній мірі, те що останній має непрацездатну матір, а також що вона отримує пенсійне забезпечення від держави, встановлений законом прожитковий мінімум для дітей та встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, суд, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 3 000 гривень на кожну дитину, який значно перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів та є максимально наближеним до мінімального рекомендованого розміру аліментів.

Що стосується індексації стягнутої суми аліментів суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України « Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

Тобто, за змістом даної норми закону індексація аліментів має проводитися виконавцем при виконанні рішення суду без зазначення про це у рішенні суду.

Суд також враховує, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено дію Закону України « Про індексацію грошових доходів населення».

Тобто, в 2023 році зупинено обов`язок індексації доходів населення, в тому числі розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, встановлений Законом прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, та те, що відповідач частково визнає позовні вимоги, то суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Суд роз`яснює сторонам, що розмір аліментів, визначений рішенням суду у твердій сумі не вважається незмінним. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, при настанні обставин, передбачених ст. 192 СК України, сторони матимуть можливість звернутися до суду з позовом про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 322 грн 08 коп..

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. 109-114, 180-182, 191 СК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень (три тисяч гривень), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 27.07.2023 і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ), аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 гривень (три тисяч гривень), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 27.07.2023 і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір у сумі 322 грн 08 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 19.09.2023

Суддя І.І.Дядечко