ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 травня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/906/22

Головуючий у першій інстанції Павленко О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/637/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2023 року (місце ухвалення - смт. Ріпки, дата складання повного рішення 10.02.2023) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування посилались на те, що у 2020 році між ТОВ ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 3354681, який підписано електронним підписом позичальника. 14.06.2021 між ТОВ ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу за умовами якого останньому передано (відступлено) права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників, серед яких ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

У позові ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики № 3354681 в розмірі 20 328, 00 грн, з яких: 6 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 328, 00 грн сума заборгованості за відсотками.

Рішенням Ріпкинського районного суду від 10.02.2023 позов ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики №3354681 в розмірі 20 328, 00 грн, та судовий збір в розмірі 2 481, 00 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що свої зобов`язання позикодавець за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте позичальник в порушення умов кредитного договору належним чином його не виконував в наслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, позовні вимоги є обґрунтованими.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Кушнеренко Є.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Ріпкинського районного суду від 10.02.2023, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

У скарзі заявник посилається на те, що номер телефону, на який було надіслано одноразовий ідентифікатор (електронний підпис), відповідачці не належить. Позивачем не надано жодного доказу у підтвердження підпису відповідачкою кредитного договору, матеріали справи не містять жодних підтверджень, що кредитний договір був акцентований сторонами, в порядку, передбаченому законом, що цей договір підписала саме відповідачка та розуміла його зміст, ознайомилася з ним і погодилась з отриманням грошових коштів на умовах, визначених у договорі. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачкою грошових коштів, відсутні докази користування відповідачкою кредитними коштами, відсутня інформація про рух коштів.

В обгрунутування незаконності оскаржуваного рішення заявник зазначає, що у порушення вимог ст. 512, ч. 2 ст. 516 ЦК України позивач не надав доказів повідомлення відповідача про зміну кредитора у зобов`язанні, крім того позивачем не надано належних доказів та не доведено факт переходу прав вимоги заборгованості за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 саме стосовно ОСОБА_1 .

Щодо заявленої суми до стягнення апелянт не погоджується, та посилається на те, що згідно витягу з реєстру боржників № 4 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 вказано суму виданого кредиту 6 000 грн, сума заборгованості за відсотками 14 328, 00 грн, що разом становить 20 328, 00 грн, однак щодо заявленої суми заборгованості за відсотками не зазначено період за який їх нараховано та за якою процентною ставкою, таким чином нарахування відсотків здійснено поза межами строків, на які укладались кредитні договори.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Чечельницька А.О. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ріпкинського районного суду від 10.02.2023 залишити без змін. В обгрунутування посилається на законність та обґрунтованість судового рішення, та безпідставність апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 30.12.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений Договір позики № 3354681, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався передати у власність позичальнику грошові кошти, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти (а.с. 7).

Згідно п. 2 даного договору, сума позики становить 6 000 грн; строк позики 30 днів; процентна ставка 0,89 %; дата повернення позики 29.01.2021; процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день; орієнтовна річна процентна ставка 324,85%.

Пункт 4 договору передбачає, що підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилася на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; позичальник до моменту підписання договору вивчила цей договір та Правила надання грошових коштів у позику.

Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (п.5).

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених рішенням загальних зборів №14/08/20 від 14.08.2020 містять умови та порядок надання грошових коштів фізичним особам у позику на умовах повернення позики в кінці строку, а також інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору позику, що укладається між товариством та позичальником (а.с. 8-12).

Матеріали справи містять копію Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 згідно умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) Клієнт передав (відступив) ТОВ Фактору за плату, а Фактор прийняв належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідності до Реєстру боржників (а.с. 14-15). Під правом вимоги зазначено право грошової вимоги щодо погашення заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договору позики.

Пункт 1.2 договору передбачає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 4 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 4 кількістю 6 622, після чого з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості і фактор стає кредитором (а.с. 17).

Витяг з реєстру боржників від 16.08.2021 підтверджує передачу фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором позики № 3354681 (а.с.18).

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 3354681 від 30.12.2020 за період з 16.08.2021 по 30.11.2022 станом на 30.11.2022 заборгованість за кредитним договором № 3354681 від 30.12.2020 не погашена, залишок заборгованості складає 20 328, 00 грн (а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що позикодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, проте позичальник в порушення умов кредитного договору належним чином його не виконував в наслідок чого у позичальника утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, позовні вимоги є обґрунтованими.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Матеріалами справи підтверджується, що 30.12.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений Договір позики № 3354681 в електронній формі шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором A6JH4m6hF, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронним підписом кредитні документи. Своїми діями ОСОБА_1 погодилася з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, тому позов щодо стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що оцінивши надані позивачем докази, зокрема Договір позики № 3354681, укладений 30.12.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; Договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021; Акт прийому-передачі Реєстру Боржників № 4 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021; витяг з реєстру боржників від 16.08.2021, який підтверджує передачу фактору ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором позики № 3354681; розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 3354681 від 30.12.2020, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову в повному обсязі.

У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

Договір про надання кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості, відповідачем не спростовано, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

З врахуванням викладеного не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги щодо неправильного нарахування позивачем відсотків, які за доводами апелянта здійснено поза межами строків, на які укладено кредитний договір, оскільки як вже було зазначено, розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, будь-яких інших розрахунків, на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, апелянтом не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою не підписувався кредитний договір та вона не отримувала кредитних коштів, апеляційним судом відхиляються, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Посилання відповідача на неотримання повідомлення про відступлення права грошової вимоги не є підставою для скасування вірного по суті судового рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду цієї справи колегією суддів не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником заборгованість ні новому, ні попередньому кредиторам по кредитному договору не сплачувалась, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що 30.12.2020 ОСОБА_1 підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договір про надання позики № 3354681, але своєчасно не виконала грошове зобов`язання, не сплатила заборгованість за укладеним договором ні новому, ні старому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 20 328, 00 грн.

Відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорі строки грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 11.05.2023.

Головуючий Судді :