ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 березня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/624/20

Головуючий у першій інстанції Луговець О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/559/23

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним (суддя Луговець О.А.), ухвалене о 16 год. 22 хв. у м.Борзна,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним заповіту, складеного її матір`ю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 . Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки, яка постійно проживала зі своїм чоловіком (батьком позивачки) ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй права та майно, які ОСОБА_3 заповіла на користь ОСОБА_1 , склавши заповіт. Проте нотаріус відмовила у наданні правовстановлюючих документів, мотивуючи тим, що існує інший претендент на спадщину ОСОБА_2 , на якого був складений заповіт пізніше, ніж заповіт на позивачку. Відповідач повідомив позивачку про те, що заповіт складався у приміщенні Оленівської сільської ради та був обумовлений існуванням боргів і в такий спосіб припинявся спір про їх повернення матір`ю позивачки. ОСОБА_1 заперечує можливість її матір`ю скласти заповіт на ОСОБА_2 , оскільки навесні 2019 року ОСОБА_3 встановлено інвалідність після ампутації кінцівки, а після трагедії з батьком мати імовірно внаслідок мікроінсульта втратила повноцінну функцію правобічних руки та ноги, а пересування у будинку відбувалося виключно за допомогою ходунків. Також імовірність складання заповіту у вказаний період виключається й тією обставиною, що паспорт ОСОБА_3 знаходився на зберіганні під контролем доньки.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2023 року позов задоволено; визнано недійсним заповіт ОСОБА_3 , складений та посвідчений 19 листопада 2019 року в.о. старости Оленівського старостинського округу Борзнянської міської ради Чернігівської області Кривець В.В., зареєстрований в реєстрі за №17; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати: судовий збір 840,80 грн, за проведення експертизи 14429,39 грн, а всього 15270,19 грн. Рішення суду мотивовано тим, що правдивість тверджень позивачки та заявлені нею вимоги заслуговують на довіру, її мати ОСОБА_3 заповіт від 19.11.2019 року на користь ОСОБА_2 не підписувала, її волевиявлення на укладення даного правочину було відсутнє, що дає підстави для визнання цього заповіту недійсним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд за наявності підстав для проведення повтороної експертизи не застосував норми матеріального права, а саме вимоги ч.2 ст.113 ЦПК України, що відповідно до п.3 і п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення повністю та ухвалення нового рішення. Відповідач вважає висновок судово-почеркознавчої експертизи упередженим, необґрунтованим належним чином і таким, що суперечить матеріалам справи та викликає сумнів у його правильності, він проведений з порушенням методичних положень почеркознавчої експертизи і є таким, що проявляється в свідомому ігноруванні або замовчуванні дослідження суттєвих фактів, об`єктів експертизи, викладеному в описанні цих фактів, завідомо невірній їх оцінці, містить недобросовісні помилки, експертом не були досліджені всі наявні справжні зразки підписів ОСОБА_3 , не враховані факти наявності у заповідачки хвороби, яка могла вплинути на почерк і підпис заповідача. ОСОБА_2 посилається, що суд не надав належної оцінки факту, про який повідомив свідок ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні 26.11.2020 року, про те, що заповідачка ОСОБА_3 передала через нього для відповідача один формуляр заповіту, зроблений нею 19 листопада 2019 року в Оленівській сільській раді.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивачка вказує, що твердження ОСОБА_2 про неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, не підтверджені будь-якими посиланнями на висновки суду з оцінки всієї сукупності досліджених та встановлених фактів. ОСОБА_1 звертає увагу, що кожного разу після повернення до суду матеріалів справ з експертних установ судом проводилося з`ясування кола питань, які слід передати на розгляд експертам. У всіх вказаних судових засіданнях приймав безпосередню участь відповідач, який не висловлював будь-яких зауважень щодо переліку питань, які слід встановити під час проведення почеркознавчої експертизи.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено подання відповіді на відзив на апеляційну скаргу, в зв`язку з чим таку відповідь, подану відповідачем ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції до уваги не приймає.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с.8, 9 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10 т.1).

21 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Борзнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Лукаш Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с.31, 34 т.1).

Відповідно до наявного в матеріалах спадкової справи заповіту від 23 червня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Борзнянського районного нотаріального округу Чернігівської області Лукаш Т.М., ОСОБА_3 усе належне їй майно заповідала дочці ОСОБА_1 (а.с.43).

Також в матеріалах спадкової справи наявний заповіт від 19 листопада 2019 року, посвідчений в.о.старости Оленівського старостинського округу Борзнянської міської ради Чернігівської області Кривець В.В., згідно з яким ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповідала земельні ділянки (паї), які розташовані на території Борзнянської міської ради Борзнянського району Чернігівської області, загальною площею 6,21 га і 4,2373 га, а також земельну ділянку (пай), яка розташована на території Ядутинської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, загальною площею 0,2553 га, ОСОБА_2 (а.с.48 т.1).

02 липня 2020 року нотконторою зареєстровано заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.45).

Відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №554/1 від 09 вересня 2022 року рукописний запис: «цей заповіт мною прочитано та підписано, ОСОБА_3 » в оригіналі заповіту від 23 червня 2018 року, згідно якого ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 усе своє майно, виконаний, ймовірно, ОСОБА_3 ; підпис в оригіналі заповіту від 23 червня 2018 року виконаний, ймовірно, ОСОБА_3 ; рукописний запис: «мною ОСОБА_3 текст заповіту прочитано вголос і власноручно підписано» в оригіналі заповіту від 19 листопада 2019 року, згідно якого ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_2 земельні ділянки (паї), виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою; підпис в оригіналі заповіту від 19 листопада 2019 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою; ознак виконання рукописного запису в оригіналі заповіту від 19 листопада 2019 року із зміною звичної до письма руки не виявлено, рукописні записи в оригіналі заповіту від 19 листопада 2019 року виконані під впливом збиваючих факторів штучного характеру (а.с.106-115 т.2).

Частиною першою статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частини перша статті 1223 ЦК України).

Частиною 1 статті 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до частин другої, третьої статті 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт та при цьому заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить, а кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлено у статті 1247 ЦК України.

Так, відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Суд першої інстанції вірно встановив, що оспорюваний заповіт відповідає приписам ч.1, 3 ст.1247, ст.1251 ЦК України, ст.37 Закону України «Про нотаріат», п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивачка ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, з метою визначення достовірності заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_2 , заявила клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, яке було задоволено судом.

Оскільки висновком експертизи було встановлено, що рукописний запис та підпис в оригіналі заповіту від 19 листопада 2019 року виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою, з урахуванням показань свідків та додаткових пояснень експерта, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_3 заповіт на користь ОСОБА_2 не підписувала і її волевиявлення на укладення даного правочину було відсутнє.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильної оцінки доказів не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст.89 ЦПК України).

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції надав належну оцінку показанням свідка ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні 26.11.2020 року, і визнав його показання суперечливими. При цьому доводи відповідача, що вказаний свідок підтвердив факт передачі ОСОБА_2 формуляра заповіту, зробленого ОСОБА_3 19 листопада 2019 року в Оленівській сільській раді, з урахуванням показань інших свідків та результатів проведеної експертизи, не можуть свідчити про факт укладення оспорюваного заповіту.

Також не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги посилання ОСОБА_2 на наявність підстав для проведення у справі повторної експертизи.

Відповідно до статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

З матеріалів справи вбачається, що після надання суду висновку експерта відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про призначення додаткової експертизи.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2022 року в задоволенні клопотання відповідача відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про призначення додаткової експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку, що оцінка висновку експерта з окреслених питань не входить до завдань підготовчого провадження, а є предметом дослідження доказів в їх сукупності при розгляді справи по суті. При цьому суд надав оцінку всім доводам клопотання.

Також ОСОБА_2 було подано клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2023 року.

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення повторної почеркознавчої експертизи, оскільки судовий експерт була допитана в судовому засіданні, в якому надала чіткі й змістовні відповіді і роз`яснила свій висновок.

Доводи відповідача, що висновок судово-почеркознавчої експертизи є упередженим, необгрунтованим, проведеним з порушенням методичних положень почеркознавчої експертизи, містить недобросовісні помилки, жодними доказами не підтверджено.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_2 не конкретизує в чому полягає неправильність та невідповідність проведеної експертизи. Він не скористався своїм правом на оскарження ухвали про призначення експертизи та не заявив клопотань про її призначення в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, а тому в задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 23 березня 2023 року.

Головуючий: Судді: