ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3999/23 Справа № 188/108/23 Суддя у 1-й інстанції - Курочкіна О. М. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року в цивільній справі номер 188/108/23 за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про забезпечення позову про усунення перешкод та визначення способу участі діду, баби у вихованні онука, спілкування з ним,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2023 року до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з заявою про забезпечення позову про усунення перешкод та визначення способу участі діду, баби у вихованні онука, спілкування з ним, заінтересована особа: ОСОБА_1 , в обґрунтування заяви зазначали, що вони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

За життя їх донька перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 . Від даного шлюбу є син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є онуком заявників.

Починаючи з самого народження онука та до жовтня 2021 року вони у повному обсязі переймалися його вихованням та утриманням, приймали безпосередню участь у його вихованні, весь вільний час витрачали на допомогу дітям та онуку. Спілкувалися з ними, займалися підготовкою онука до школи, навчали основам повсякденного життя, прививали йому любов до розвитку, фізичного виховання, відвозили до садочка та школи, перебували з ним вдома поки батьки були на роботі, досить довгий час проживали всі разом в одному будинку. Були онуку головними друзями, між ними склався тісний психоемоційний зв`язок.

Після смерті доньки ОСОБА_1 забрав онука та виїхав до помешкання своїх батьків. І з того часу їм було заборонено спілкуватися із онуком, приймати участь у його вихованні. Вони неодноразово намагалися спілкуватися з онуком, але ОСОБА_1 з батьками перешкоджають всі їх спроби, при цьому, не пояснюючи мотиви таких дій.

Вони зверталися до суду з позовом про визначення способу їхньої участі у спілкуванні та вихованні онука, але залишили заяву без розгляду, коли їм пообіцяли допомогти у мирному врегулюванні спору учасники процесу. Проте, з 11.11.2021 року по день подання даної заяви вони онука не бачили жодного разу та не спілкувалися з ним у телефонному режимі.

В добровільному порядку ні батько дитини, ні його батьки, ні органи місцевого самоврядування даного спору не вирішили. Єдиний спосіб вирішити дане питання є звернення до суду.

З метою захисту своїх порушених прав вони мають намір звернутися до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом про усунення перешкод та визначення

способу участі діду, баби у вихованні онука, спілкування з ним.

З огляду на викладене вище, вважали за необхідне в порядку забезпечення позову зобов`язати ОСОБА_1 надавати їм можливість безперешкодного спілкування з їх онуком ОСОБА_1 в приміщенні Дмитрівського ліцею Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області або в приміщенні цієї ж сільської ради без присутності батька, але в присутності спеціаліста-психолога, кожної п`ятниці з 15.00. годин до 16.00 годин.

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про забезпечення позову - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 надати можливість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безперешкодного спілкування з онуком ОСОБА_1 в приміщенні Дмитрівського ліцею Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та/або в приміщенні Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, з обов`язковою присутністю спеціаліста-психолога, кожної п`ятниці з 15:00 год. до 16:00 год.

Із вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та незаконною.

Суд першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про забезпечення позову врахував тільки ті обставини, які були викладені у заяві.

Викладені у зазначеній вище заяві обставини, не відповідають дійсності.

Після смерті доньки заявників, матері дитини, останні вчиняли протиправні дії щодо батька дитини та самої дитини, а саме: погрожували батькові дитини застосуванням фізичної розправи, незаконно проникали в будинок по АДРЕСА_1 , де на момент смерті ОСОБА_4 проживали та зареєстровані дитина та її батько, забрали правовстановлюючі документи на будинок, неодноразово пошкоджували замки на вхідних дверях, що змусило батька переїхати разом з сином в будинок його батьків. Погрози батькові дитини, нецензурна лайка у присутності дитини вплинули на його психічний стан здоров`я, і батько дитини був вимушений у грудні 2021 року звернутись до дитячого психіатра.

Щодо протиправної поведінки батько дитини та його батьки звертались до правоохоронних органів. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 18.01.2022 року в справі №188/0781/21 ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності. 01.06.2022 року складено протокол про притягнення до відповідальності ОСОБА_2 .

У зв`язку з погрозами діда та баби про відібрання дитини батько звертався з позовом до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області, проте, дійшовши згоди з дідом та бабою, ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2022 року у справі №188/80/22 позов залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_1

08.03.2022 року до вказаного судового рішення ОСОБА_1 забезпечив спілкування діда та баби, проте дитина, як слідує з довідки, не виявила бажання бачитися з дідом ОСОБА_2 та бабою ОСОБА_3 через їх агресивну поведінку, яка виникла після смерті його матері.

28.03.2022 року за ініціативою батька дитини за участі дитячого психолога та начальника у справах дітей Миколаївської сільської ради відбулась зустріч дитини з дідом та бабою (фактично при примушенні дитини поспілкуватися з дідом та бабою, дитина стала нервувати, розплакалась, чому були свідками дитячий психолог та начальник служби у справах дітей).

14.09.2022 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкому Миколаївської сільської ради, на якому дід та баба вели себе неадекватно, основне питання для них було право власності на житловий будинок, як спадщину, при цьому вони пояснили, що документи на будинок знаходяться у них і вони не нададуть їх нотаріусу, оскільки батько дитини не надає онука для спілкування, їм було пояснено, що проти бажання дитини жоден орган не має право примусити дитину спілкуватись з дідом та бабою, що необхідно змінити свою поведінку та не вести себе агресивно, що впливає на психіку дитини.

Вказані обставини мають істотне значення, проте, враховуючи, що заява про забезпечення

позову розглядалась судом без виклику сторін, заінтересована особа ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати документи та надати свої заперечення проти заяви про забезпечення позову.

Зазначений вид забезпечення позову в окремих випадках розглядається як порушення вимог процесуального законодавства, оскільки стає по суті, підміною рішення суду.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 06 грудня 2018 року у цивільній справі №727/3856/18 від 20 лютого 2020 року, у цивільній справі №754/4437/18 від 09 вересня 2019 року у цивільній справі №607/10896/19.

Заявники не зазначили у заяві причин, за яких вони вважають, що неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Від заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що заявники є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.02.1987 року Дмитрівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 12).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 15.10.2021 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12зв.).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 18 квітня 2012 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (а.с. 13).

З повідомлення від 23.11.2021 року виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на заяву ОСОБА_2 від 11.11.2021 року вбачається, що до повноважень комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті сільської ради не належить вирішення питання про участь баби і діда у вихованні онука (а.с. 16).

В матеріалах справи містіться відповідь від 08.08.2022 року виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на заяву ОСОБА_5 від 03.08.2022 року про прохання у сприянні вирішення питання щодо побачення з онуком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15-15зв.).

14.09.2022 року відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкому Миколаївської сільської ради. Сторони не дійшли добровільної згоди на встановлення часу побачень дідуся ОСОБА_2 і бабусі ОСОБА_3 з малолітнім онуком ОСОБА_1 07.04.2012 року (а.с. 14).

15.12.2022 року виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.12.2022 року відмовлено у встановленні часу на побачення та спілкування як особисто, так і за допомогою засобів зв`язку, особистих зустрічах, спільного проведення часу з онуком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що сторони не дійшли добровільної згоди на встановлення часу побачень (а.с. 16зв.).

Задовольняючи частково вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, та в інтересах дитини слід поновити спілкування діда та баби з онуком до вирішення спору по суті. При цьому суд вважав, що присутність спеціаліста-психолога під час спілкування заявників з онуком є обов`язковою, а заявлена умова відсутності батька під час такого спілкування не є обґрунтованою і може бути виконана лише за бажанням батька.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 СК батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування обраного виду забезпечення позову заявники посилались на необхідність забезпечення усунення перешкод та визначення способу участі діду, баби у вихованні онука, спілкуванні з ним.

У частині десятій статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд взяв до уваги лише факт перебування дитини у батька та їх пояснення про те, що батько ОСОБА_1 забороняє діду та бабі спілкуватися із онуком, приймати участь у його вихованні, що може істотно ускладнити виконання рішення суду про усунення перешкод та визначення способу участі діду, баби у вихованні онука, спілкування з ним.

Проте, матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову. Саме лише посилання на ймовірні негативні обставини не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що, задовольнивши заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надавати заявникам можливість безперешкодного спілкування з їх онуком ОСОБА_1 в приміщенні Дмитрівського ліцею Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області або в приміщенні цієї ж сільської ради без присутності батька, але в присутності спеціаліста-психолога, кожної п`ятниці з 15.00. год до 16.00 год., суд по суті вирішив спірні правовідносини. При цьому інтереси дитини не були враховані.

Тобто, забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача забезпечувати можливість спілкування з дитиною певним чином фактично за змістом є тотожними позовним вимогам.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові в цивільній справі №754/4437/18 від 20 лютого 2019 року.

За таких обставин, враховуючи наведені процесуальні норми та встановлені вище обставини, беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції про застосування заходів забезпечення позову. Заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про забезпечення позову про усунення перешкод та визначення способу участі діду, баби у вихованні онука, спілкування з ним відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 11 травня 2023 року.

Суддя: