РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів, третя особа приватний нотаріус Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчук Богдан Іванович,

ВСТАНОВИВ

Представник позивача ОСОБА_5 адвокат Качмар І.О. 28 березня 2023 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: визнати припиненим зобов`язання за Договором позики від 17 серпня 2018 року, який зареєстрований за № 1937, посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І., у зв`язку з його повним виконанням позивачем; визнати припиненою іпотеку, зареєстровану на підставі Договору іпотеки від 17 серпня 2018 року, який зареєстрований за № 1938, посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І., у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 безпідставно сплачені кошти в сумі 9320 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 340 180,00 гривень, а також судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_5 (позичальник) було укладено договір позики від 17 серпня 2018 року, зареєстрований за № 1937, посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І.

Відповідно до п.1 Договору позики, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.08.2018 згідно середнього курсу комерційних банків становить 560 000,00 гривень, а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений Договором строк.

Відповідно до п.3 Договору позики, позика за цим Договором є з нарахуванням відсотків, а саме 4,5% за перших три місяці терміну повернення позики, 5% за четвертий та п`ятий місяці терміну повернення позики, 6% за усі наступні місяці терміну повернення позики.

Відповідно до п. 5.2 Договору позики позичальник зобов`язаний повернути всю позику до 18 серпня 2021 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Договором між ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 укладено Договір іпотеки від 17.08.2018, зареєстрований за № 1937, посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І.

Відповідно до п.2 Договору іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за Основним договором іпотекодавець передає в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 46,3 кв.м., та земельну ділянку площею 0,08 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1543.

Вказує, що на виконання умов Договору позики позивач здійснював наступні платежі: 18.09.2018 року - 900 доларів США; 18.10.2018 року - 900 доларів США; 19.11.2018 року - 900 доларів США; 20.12.2018 року - 700 доларів США; 07.03.2019 року - 2500 доларів США; 10.04.2019 року 1200 доларів США; 17.02.2020 року - 1200 доларів США; 18.05.2020 року - 1200 доларів США; 17.07.2020 року - 1200 доларів США; 24.09.2020 року - 1200 доларів США; 14.11.2020 року - 1200 доларів США; 10.03.2021 року - 5600 доларів США; 18.06.2021 року - 4440 доларів США; 18.08.2021 року - 5360 доларів США; 18.10.2021 року - 3920 доларів США.

Загалом позивач ОСОБА_5 сплатив на вимоги відповідача ОСОБА_2 32420 (тридцять дві тисячі чотириста двадцять) доларів США, що підтверджується розписками, що були написані відповідачем. Разом з тим, на думку представника позивача, відповідно до п.3 Договору позики, позивач ОСОБА_5 за весь період користування позикою повинен був сплатити відповідачу ОСОБА_2 15,5 % від суми позики. Отже, позивач ОСОБА_5 на виконання умов Договору позики, повинен був сплатити відповідачу ОСОБА_2 20000 доларів США основного боргу та 3100 доларів США відсотків, що загалом складає 23100 доларів США. Вказана сума була повністю сплачена 18 червня 2021 року.

Проте відповідач, скориставшись тим, що позивач протягом тривалого часу хворів і лікувався за кордоном, не мав при собі розписок про повернення коштів і тому не міг підрахувати сплачену ним суму, продовжував вимагати та отримувати без жодної правової підстави від позивача ОСОБА_5 грошові кошти.

Загалом після 18 червня 2021 року відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 9 320 доларів США без достатньої правової підстави.

Представник позивача зазначає, що він звертався в інтересах позивача ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_2 з вимогою від 28 лютого 2023 року про виконання умов договору та повернення коштів, у якій просив надати розписку про припинення зобов`язання за Договором позики від 17 серпня 2018 року, у зв`язку з його повним виконанням та припинення іпотеки, зареєстрованої на підставі Договору іпотеки від 17 серпня 2018 року у зв`язку з припиненням основного зобов`язання та повернути позивачу ОСОБА_5 безпідставно сплачені кошти в сумі 9320 доларів США. Проте на цю вимогу відповідач жодним чином не відреагував.

У зв?язку з наведеним у позивача ОСОБА_5 виникла необхідність звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 30.03.2023 було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 46,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 02), а також земельну ділянку загальною площею 0,08 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:001:1543 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 02), що належать ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 03.04.2023 на підставі вказаної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

25 квітня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лященка С.О. в суд надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач ОСОБА_5 на виконання умов Договору позики від 17.08.2018 дійсно сплатив відповідачу ОСОБА_2 32 420 доларів США, що підтверджується розписками, які були написані відповідачем. Разом з тим вважає, що позивач не вірно трактує умови Договору та хибно вважає, він загалом за весь період користування позикою повинен був сплатити ОСОБА_2 15,5 % від суми позики. Згідно Договору сторони домовилися, що Позичальник розпочне повернення позики з 18 вересня 2018 року і продовжуватиме повертати її щомісячними рівними частинами шляхом передачі готівки особисто Позикодавцю. Всю позику Позичальник зобов`язаний повернути до 18 серпня 2021 року. Сторони дійшли згоди, що розмір відсотків встановлений наступним чином: 4,5% за перших три місяці терміну повернення позики; 5% за четвертий та п`ятий місяці терміну повернення позики; 6% за всі послідуючі місяці терміну повернення позики, тобто до моменту повного виконання умов договору, яке станом на момент складання відзиву позивачем не виконане. На момент подачі відзиву загальна сума заборгованості за договором позики становить 54 680 доларів США, з яких заборгованості по відсотках 34 680 доларів США, основна сума позики 20 000 доларів США.

Зважаючи на викладене просить відмовити у повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів.

Ухвалою суду від 03.05.2023, за клопотанням представника відповідача, до участі у справі залучено приватного нотаріуса Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчука Б.І. як третю особу на стороні відповідача.

12 травня 2023 року до суду надійшла відповідь представника позивача ОСОБА_1 на відзив, у якій він зазначив, що викладене відповідачем у відзиві трактування умов договору є необґрунтованим та суперечить положенням Договору позики, Закону, звичаям ділового обороту у аналогічних правовідносинах та усталеній практиці Верховного Суду, згідно якої при тлумаченні умов договору суд повинен виходити з того, що особа, в інтересах якої включена та або інша умова в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови, а слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав, або іншими словами, проти того в чиїх інтересах вона включена у договір. Вказує, що ОСОБА_2 зі ОСОБА_5 було укладено Договір позики від 17.08.2018, та в інтересах ОСОБА_2 на його власний ризик включено до нього умову щодо порядку обчислення відсотків, яка має на його думку двозначне тлумачення, тому така умова повинна тлумачитися на користь ОСОБА_5 , який наполягає, що згідно з п.3 Договору позики, чітко і недвозначно визначено порядок нарахування відсотків та їх розмір, а саме 4,5% за перших три місяці терміну повернення позики, 5% за четвертий та п`ятий місяці терміну повернення позики, 6% за всі послідуючі місяці, тобто загалом за весь період користування позикою 15,5 % від суми позики. Крім цього, тлумачення відповідачем розміру відсотків суперечить звичаям ділового обороту, та в рази не відповідає середній процентній ставці на ринку фінансових послуг за валютними кредитами, яка згідно інформації НБУ складає 7,2 % річних. Також представник позивача вважає, що проведені відповідачем розрахунки, долучені до відзиву, суперечать умовам Договору позики, матеріалам справи та практиці Верховного Суду. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог відповідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного та п.5.2 Договору позики відсотки за користування грошовими коштами відповідно до статті 1048 ЦК України, слід нараховувати до 18 серпня 2021 року, як зазначено позивачем у позовній заяві.

Ухвалою суду 16.05.2023 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, проте 04.09.2023 до суду надійшли його письмові пояснення по суті справи, в яких позивач просить позов задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити за його відсутності у зв`язку з відсутністю його на території України та незадовільним станом його здоров`я. В своїх письмових поясненнях позивач зазначив, що у липні-серпні 2018 року у нього виникла необхідність в отриманні кредиту, так як йому були потрібні кошти для придбання житлового будинку. У зв`язку з вказаними обставинами він почав звертатися до установ банків, а також інших фінансових установ з метою отримання позики на хороших умовах, та як можна за найнижчою відсотковою ставкою. У різних установах банків йому було запропоновано надання кредитів у Доларах США на строк до 3-х років з відсотковою ставкою від 6% до 7,5 % річних, що за 3-й річний період склало б від 18% до 22,5 % від позиченої суми. В подальшому, один з його знайомих ріелторів, що допомагав позивачу у пошуку будинку на ім`я ОСОБА_6 порекомендував йому позичити кошти у ОСОБА_2 тому, що у нього вигідніші умови ніж у банківських установах та надав його номер телефону. Позивач зателефонував ОСОБА_2 , який йому пояснив, що позика на 3 роки обійдеться орієнтовно 15% від позиченої суми, крім цього пояснив, що при отриманні позики не потрібно будь-яких довідок про доходи та не потрібно оформляти страховку, що для позивача була додаткова економія коштів. Після цього вони з ОСОБА_2 зустрілися поблизу одного з його обмінників по АДРЕСА_2 та при розмові ОСОБА_2 погодився надати позивачу позику в сумі 20 000 доларів США з нарахуванням відсотків, а саме 4,5% за перших три місяці терміну повернення позики; 5% за четвертий та п`ятий місяць терміну повернення позики; 6 відсотків за всі послідуючі місяці повернення позики, що загалом складало 15,5% за весь період позики та було більш вигідно ніж позивачу пропонували в установах банків. Тому позивач на ці умови погодився. Крім цього, ОСОБА_2 пояснив позивачу, що позику він надає тільки під заставу нерухомого майна, на що позивач також погодився. 17.08.2018 позивач прибув в офіс приватного нотаріуса де йому було запропоновано ознайомитись та підписати Договір позики та Договір іпотеки, з якими позивач ознайомився та підписав. Під час підписання вказаних договорів ОСОБА_2 передав позивачу суму позики. Після отримання позики позивач почав її повертати, про що ОСОБА_2 писав йому письмові розписки. Загалом він сплатив на вимоги ОСОБА_2 32 420 доларів США. Зауважив, що при підписанні наданого йому ОСОБА_2 . Договору позики, він чітко розумів, що позика за цим Договором є з нарахуванням відсотків, а саме 4,5% за перших три місяці терміну повернення позики; 5% за четвертий та п`ятий місяць терміну повернення позики; 6 відсотків за всі послідуючі місяці повернення позики, що загалом складало 15,5% від суми позики. Також позивач вказує, що на виконання умов Договору позики він повинен був сплатити та сплатив ОСОБА_2 20 000 доларів США основного боргу та 3100 доларів США відсотків, що загалом складає 23 100 доларів США. Вказана сума була повністю ним сплачена 18 червня 2021 року. Однак, ОСОБА_2 відмовився припиняти іпотеку та продовжував вимагати у позивача повернення надуманих сум, які в рази перевищують суму позики та не обумовлені договором.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Качмар І.О. вимоги позову підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Лященко С.О. у судовому засіданні позов не визнали, надали суду пояснення аналогічні тим, які викладені у відзиві на позов. У задоволенні позову просили відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчук Б.І., допитаний у судовому засіданні як свідок, пояснив, що 17.08.2018 року він дійсно посвідчував Договір позики та Договір іпотеки, укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Зауважив, що вони були посвідчені згідно Закону і належним чином зареєстровані. Проект договору є типовим і передбачений Міністерством юстиції України. Як погоджувалися сторонами умови договору, він не пам`ятає. Загалом сума відсотків не обговорювалася. Також зазначив, що ним і раніше посвідчувалися аналогічні договори, однією із сторін яких був ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 17 серпня 2018 року між сторонами ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_5 (позичальник) було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І., та зареєстрований в реєстрі за № 1937

Відповідно до п.1 Договору позики, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.08.2018 згідно середнього курсу комерційних банків становить 560 000,00 гривень, а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений Договором строк.

Згідно п.2 Договору позика передана Позикодавцем Позичальнику перед укладенням Сторонами цього Договору готівкою.

Факт отримання грошових коштів за вказаним Договором позики позивачем ОСОБА_5 не заперечується.

Відповідно до п.3 Договору позики, позика за цим Договором є з нарахуванням відсотків, а саме 4,5% за перших три місяці терміну повернення позики, 5%; за четвертий та п`ятий місяці терміну повернення позики, 6% за усі наступні місяці терміну повернення позики.

Відповідно до п.5 Договору позики сторони домовилися, що Позичальник розпочне повернення позики з 18 вересня 2018 року і продовжуватиме повертати її щомісячними рівними частинами шляхом передачі готівки особисто Позикодавцю.

Починаючи із другого кожен наступний платіж має бути здійснений не пізніше 18 числа місяця, що йде за звітним. Позичальник зобов`язаний повернути всю позику до 18 серпня 2021 року. Повернення позики (її частини) підтверджується розпискою Позикодавця. (пп.5.1 5.3 Договору позики).

Відповідно до пп.10,11 Договору позики він вважається укладеним і набирає чинності з моменту передання позики Позичальникові. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.10 цього Договору, та визначається часом, достатнім для належного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним Договором позики 17 серпня 2018 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_5 укладено Договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І., та зареєстрований в реєстрі за № 1937.

Відповідно до п.2 Договору іпотеки у забезпечення виконання зобов`язаня за Основним договором ОСОБА_5 (іпотекодавець) передає в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 , загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 46,3 кв.м., та земельну ділянку площею 0,08 га, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою земельна ділянка АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:1543.

Відповідно до п.3 Договору іпотеки правовстановлюючі документи на Предмет іпотеки передаються ОСОБА_2 (іпотекодержателю) та повинні бути повернені іпотекодавцю у разі належного виконання ним у повному обсязі зобов`язання за Основним договором.

Договір іпотеки, згідно п.25, вступає в силу з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобов`язання за Основним договором та додатковими угодами до нього.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (ч. 1, 2 та 3 ст. 202 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому, згідно ст.627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ст.1049 ЦК України).

З аналізу Договору позики від 17.08.2018 суд робить висновки, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме щодо предмету договору (грошові кошти), строку його дії (строк повернення позики), розміру й порядку одержання процентів.

На момент укладення договору його умови були зрозумілі і не викликали сумнівів у його сторін.

Зі змісту Договору позики від 18.08.2018 встановлено, що позикодавець ОСОБА_2 виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику ОСОБА_5 у борг грошові кошти в розмірі 20 000 доларів США.

Зі своєї сторони позичальник, на виконання умов Договору позики, здійснював наступні платежі:

18.09.2018 року - 900 доларів США;

18.10.2018 року - 900 доларів США;

19.11.2018 року - 900 доларів США;

20.12.2018 року - 700 доларів США;

07.03.2019 року - 2500 доларів США;

10.04.2019 року 1200 доларів США;

17.02.2020 року - 1200 доларів США;

18.05.2020 року - 1200 доларів США;

17.07.2020 року - 1200 доларів США;

24.09.2020 року - 1200 доларів США;

14.11.2020 року - 1200 доларів США;

10.03.2021 року - 5600 доларів США;

18.06.2021 року - 4440 доларів США;

18.08.2021 року - 5360 доларів США;

18.10.2021 року - 3920 доларів США.

Загалом позивач ОСОБА_5 сплатив відповідачу ОСОБА_2 за Договором позики 32 420 доларів США.

Дана обставина повністю визнається відповідачем і відповідно до п. 5.3. Договору позики підтверджується власноруч написаними ним розписками, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись до суду з позовом про визнання зобов`язання припиненим та стягнення грошових коштів позивач ОСОБА_5 та його представник вважали, що позивач свої зобов`язання за Договором позики виконав у повному обсязі, проте відповідач і надалі продовжує вимагати без жодної правової підстави від ОСОБА_5 грошові кошти. Свою позицію вони обґрунтували тим, що відповідно до умов Договору позики позивач загалом за весь період користування позикою повинен був сплатити відповідачу ОСОБА_2 15,5% від суми позики, тобто 4,5% за перші три місяці + 5% за наступні два місці + 6 відсотків за всі місяці разом до моменту погашення позики.

Проте, доводи позивача та його представника, що саме такий розмір і порядок одержання відсотків був визначений та погоджений сторонами під час укладення договору, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Позивач та його представник не надали суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження вказаних обставин.

Водночас, суд ураховує, що відповідно до наданих розписок про отримання грошових коштів, позивачем перших три місяці користування позикою, а саме 18.09.2018, 18.10.2018 та 19.11.2018 було сплачено по 900 доларів США щомісячно, що становить 4,5%, як це передбачено п.3 Договору позики. За четвертий і п`ятий місяці процентна ставка становила 5%, однак позивач сплатив відповідачу 20.12.2018 року лише 700 доларів США, у той час як мав би сплатити 1000 доларів США, а у січні та лютому 2019 року взагалі ніяких коштів не сплачував. Як свідчить розписка від 07.03.2019, позивачем було сплачено 2500 доларів США, як проценти за користування позикою за два місяці. 10.04.2019 позивачем було сплачено 1200 доларів США у рахунок процентів за користування кредитом за один місяць. Після цього згідно розписок, протягом травня 2019 року по січень 2020 року включно, позивач сплачував відповідачу щомісячно по 1200 доларів США, що становить 6%, згідно п.3 Договору позики.

Навіть після 18.06.2021, тобто після повного, як стверджує позивач, погашення боргу, він продовжував сплачувати ОСОБА_2 кошти за Договором позики

На підставі наведеного, з урахуванням поведінки позивача після укладення договору та протягом його дії, суд вважає встановленим, що відповідно до умов Договору позики сторони досягли згоди про те, що ОСОБА_5 повинен був щомісячно сплачувати ОСОБА_2 проценти за користування позикою у розмірі 4,5% в перший, другий та третій місяць, 5% - в четвертий та п`ятий місяць, та 6% кожного послідуючого місяця повернення позики.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач свої зобов`язання за Договором позик належним чином не виконав, а тому відсутні правові підстави для визнання їх припиненими та задоволення позову в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання припиненим зобов`язання за Договором іпотеки від 17.08.2018 та стягнення з ОСОБА_2 безпідставно сплачених коштів в сумі 9 320 доларів США, також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від позовної вимоги про визнання припиненим зобов`язання за Договором іпотеки від 17.08.2018, у задоволенні якої судом відмовлено.

Посилання представника позивача на правові висновки викладені в Постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №2-175/213/16-ц, від 09 березня 2023 року у справі №695/2077/21, від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19, від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц, від 14 травня 2022 року у справі №944/3046/20, від 03 березня 2021 року у справі №666/5104/15, від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц, від 05 серпня 2020 року у справі № 607/4397/15-ц, суд не бере до уваги при ухваленні рішення, оскільки вказані справи відрізняються суб`єктним складом сторін спору, предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог, що відповідає висновкам, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19, та постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, покладаються на позивача.

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 263-265, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим та стягнення коштів відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна і резолютивна частина рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 18.09.2023. Повний текст рішення складений 26.09.2023.

Головуючий А.М. Лутай