Справа № 758/7460/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., представника позивача адвоката Попеля Д.В., представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Літвіна І.М., представника АТ «Ощадбанк» Березюк Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Державна інспекція архітектури та містобудування України, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про усунення перешкод в користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач 1), ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач 2), треті особи: Державна інспекція архітектури та містобудування України (надалі за текстом - ДІАМ України), акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі за текстом - АТ «Ощадбанк»), про усунення перешкод в користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач 1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є співвласником в ОСББ «Данченка, 32-Б» та власником квартири АДРЕСА_2 . Квартири позивача та відповідача 1 є сусідніми, розташовані на 9 поверсі будинку.

Позивачем було виявлено незаконне перепланування відповідачем 1 квартири АДРЕСА_3 зазначеного багатоквартирного будинку. Крім того, внаслідок даного незаконного перепланування до квартири АДРЕСА_3 було протиправно приєднано частини коридору (під`їзду) спільного користування на 9-му поверсі. Також, при переплануванні квартири АДРЕСА_3 було знесено попередньо встановлену стіну з дверима та замість неї було встановлено цегляну перегородку з дверима на 350 мм всередину під`їзду, чим ймовірно було порушено несучі конструкції багатоквартирного будинку, що може наражати на небезпеку мешканців багатоквартирного будинку та додатково, такими діями відповідача 1, як власника квартири АДРЕСА_3 , чиняться перешкоди у користуванні спільною власністю багатоквартирного будинку.

Позивач, вважаючи дії відповідача 1 незаконними та такими, що порушують її права як співвласника багатоквартирного будинку, а також можуть наражати на небезпеку мешканців багатоквартирного будинку, звернулась до суду з даним позовом.

Просила суд зобов`язати відповідача 1 в місячний термін за власні кошти усунути перешкоди в користуванні співвласниками багатоквартирного будинку спільним майном, а саме під`їздом (загальним коридором) поза квартирним коридором, шляхом знесення (демонтажу) самочинно перепланованого та встановленого дверного прорізу з дверима квартири АДРЕСА_4 , який самочинно було встановлено на 350 мм мм в середину загального коридору, та привести самочинно реконструйовану квартиру в первинний стан, який існував до проведення відповідачем 1 будівельних робіт, стягнути з відповідача 1 на її користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 січня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

20.02.2023 року до суду надійшли пояснення ДІАМ України щодо позову, згідно з якими. ДІАМ України не реєструвались документи, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів щодо квартири АДРЕСА_4 .

27.02.2023 судом отримано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача 1 зазначив, що роботи було проведено з дотриманням норм законодавства, на їх проведення отримано згоду Управляючої компанії ТОВ «ЖК Сервіс Груп», роботи було проведено за погодженням з попереднім власником квартири АДРЕСА_5 , конструктивні зміни не вносилися до несучих конструкцій та інженерних систем загального користування. Крім того, проведені роботи не становили та не становлять небезпеки для співвласників багатоквартирного будинку. Щодо питання в усуненні перешкод у користуванні квартирним коридором на 9 поверсі будинку зазначив, що зі змісту позовної заяви та її обґрунтування не можна встановити, які саме перешкоди відповідач 1 чинить позивачу у користуванні спільним майном, а пов`язана з цим завдана позивачу моральна шкода носить надуманий характер.

15.03.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній звернув увагу, що відповідач 1 не отримував дозволу на проведення робіт в коридорі, який є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, збільшувати площу власної квартири за рахунок такого спільного майна. Крім того, відповідачем 1 не надано доказів отримання згоди попереднього власника квартири АДРЕСА_5 на проведення робіт з перепланування квартири шляхом встановлення цегляної перегородки. Відповідач 1 своїми діями порушує права позивача, оскільки вхідні двері квартири АДРЕСА_3 у відчиненому положенні блокують двері квартири АДРЕСА_5 , що належить позивачу, самовільне встановлення відповідачем 1 цегляної перегородки та дверей є незаконним і порушує права інших співвласників будинку.

16.03.2023 до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, у якій останній просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне відповідачу 1 майно, а саме: квартиру АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 16 березня 2023 року заяву представника позивача про забезпечення позову залишено без задоволення.

Представником позивача в судовому засіданні 22 березня 2023 року було подано клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою суду від 23 березня 2023 року клопотання представника позивача було задоволено частково, призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Незалежного інституту судових експертиз, розташованого за адресою: 04207, Україна, м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, буд. 21, корпус 3, офіс 7. На вирішення експертам поставлено наступні питання: Чи було здійснено втручання (пошкодження) до несучих конструкцій будинку або конструктивних елементів будинку внаслідок проведення ремонтних робіт у АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ? Якщо так, то зазначити до яких саме елементів або несучих конструкцій було здійснено втручання (пошкодження). Чи було збільшено загальну або житлову площу у квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , внаслідок проведення ремонтних робіт? Якщо так, то зазначити за рахунок площі (території) якого приміщення (місць загального користування) збільшилась площа квартири АДРЕСА_4 . Провадження по справі на період проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 18 травня 2023 року поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до канцелярії суду від Незалежного інституту судових експертиз листа про необхідність надання матеріалів для проведення експертизи.

31.08.2023 року до суду від ТОВ «Незалежного інституту судових експертиз» надійшов висновок експертизи.

07.11.2023 року представником позивача подано клопотання про залучення відповідача 2 до участі у справі у якості співвідповідача та зміну позовних вимог. Клопотання мотивоване тим, що між відповідачем 1 та відповідачем 2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим, виникли підстави для залучення останнього до участі у справі в якості співвідповідача. З урахуванням залучення співвідповідача позивач вважає за необхідне змінити позовні вимоги та просить суд:

зобов`язати відповідача 1 в місячний термін за власні кошти усунути перешкоди в користуванні співвласниками багатоквартирного будинку спільним майном, а саме під`їздом (загальним коридором) поза квартирним коридором, шляхом знесення (демонтажу) самочинно перепланованого та встановленого дверного прорізу з дверима квартири АДРЕСА_4 , який самочинно було встановлено на 350 мм всередину загального коридору, та привести самочинно реконструйовану квартиру в первинний стан, який існував до проведення відповідачем 1 будівельних робіт; зобов`язати відповідача 2 в місячний термін за власні кошти усунути перешкоди в користуванні співвласниками багатоквартирного будинку спільним майном, а саме під`їздом (загальним коридором) поза квартирним коридором, шляхом знесення (демонтажу) самочинно перепланованого та встановленого дверного прорізу з дверима квартири АДРЕСА_4 , який самочинно було встановлено на 350 мм всередину загального коридору, та привести самочинно реконструйовану квартиру в первинний стан, який існував до проведення відповідачем 1 будівельних робіт; стягнути з відповідача 1 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Протокольною ухвалою суду від 07.11.2023 року клопотання представника позивача задоволено, залучено відповідача 2 до участі у справі у якості співвідповідача.

В судовому засіданні 07.11.2023 судом поставлено на обговорення питання про залучення до участі у справі у якості третьої особи АТ «Ощадбанк», яке є іпотекодержателем за договором іпотеки від 27.07.2023 року (предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_4 ), укладеним для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 27.07.2023 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем 2.

Протокольною ухвалою суду від 07.11.2023 року залучено АТ «Ощадбанк» до участі у справі у якості третьої особи.

В судовому засіданні 20.12.2023 року представника позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням клопотання про зміну позовних вимог, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні посилався на те, що стороною позивача не зазначено, в чому саме полягають перешкоди у користуванні спільним майном, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Представник АТ «Ощадбанк» просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки це може вплинути на кількість іпотечного майна.

Представник третьої особи ДІАМ України подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі представника ДІАМ України, за наявними у справі доказами з урахуванням наданих ДІАМ України пояснень.

Відповідно до частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідач 1 у період з 22.10.2018 по 27.07.2023 року була власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 03.11.2021 (т. 1, а.с. 16).

З 27.07.2023 року власником квартири АДРЕСА_4 є відповідач 2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 17.10.2023.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось співвідповідачами.

Як зазначено у позовній заяві, та не заперечувалось відповідачем 1, останньою було здійснено перепланування квартири АДРЕСА_3 шляхом приєднання частини коридору (під`їзду) спільного користування на 9-му поверсі будинку, а також, знесено попередньо встановлену стіну з дверима та встановлено цегляну перегородку з дверима на 350 мм всередину під`їзду.

Відповідно до висновку експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2023 року, в результаті проведення ремонтних робіт з встановлення нового дверного блоку вздовж стіни загального коридору на 9 поверсі, та встановленням дверного блоку до квартири АДРЕСА_4 , загальну площу квартири АДРЕСА_3 було збільшено на 0,4025 кв.м за рахунок площі місць загального користування, а саме, коридору на 9 поверсі житлового будинку (т. 1, а.с. 227).

Згідно з ч.ч. 3, 4ст. 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.11.2011 у справі № 1-22/2011 власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до висновків, викладених у Постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 915/1096/18, від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі № 914/843/17, допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень (постанова Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18).

Як вбачається з висновку експерта від 28.08.2023 року за результатами судової будівельно-технічної експертизи, відповідачем 1 було збільшено площу квартири АДРЕСА_3 за рахунок частини коридору (під`їзду) спільного користування на 9-му поверсі будинку, а також знесено попередньо встановлену стіну з дверима та встановлено цегляну перегородку з дверима на 350 мм всередину під`їзду.

Отже, приєднана відповідачем 1 до квартири АДРЕСА_3 частина коридору належить до приміщень загального користування та є допоміжним приміщенням, призначеним для побутового обслуговування житлового будинку, і відноситься до спільної сумісної власності співвласників цього будинку. Співвласники багатоквартирного будинку мають право користування допоміжними приміщеннями, яке здійснюють спільно.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем 1 від співвласників (об`єднання співвласників) дозволу на приєднання частини приміщення загального користування до власної квартири, або будь-які інші докази законності здійсненого нею перепланування.

Зважаючи на зазначене, суд відхиляє доводи відповідача 1 про те, що роботи було проведено з дотриманням норм законодавства, за погодженням з попереднім власником квартири АДРЕСА_5 та Управляючою компанією ТОВ «ЖК Сервіс Груп», що конструктивні зміни не вносилися до несучих конструкцій та інженерних систем загального користування, самі роботи не становили та не становлять небезпеки для співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині зобов`язання в місячний термін за власні кошти усунути перешкоди в користуванні співвласниками багатоквартирного будинку спільним майном, а саме під`їздом (загальним коридором) поза квартирним коридором, шляхом знесення (демонтажу) самочинно перепланованого та встановленого дверного прорізу з дверима квартири АДРЕСА_4 , який було самочинно встановлено на 35 сантиметрів (350 мм) в середину загального коридору, та привести самочинно реконструйовану квартиру в первинний стан, який існував на момент введення будинку в експлуатацію, що з урахуванням положень ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Разом з тим, судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_3 починаючи з 27.07.2023 року є відповідач 2, а відтак, саме він є належним відповідачем у даній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Ураховуючи те, що доказів, якими підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, позивачем суду не надано, а також не обґрунтовано розмір моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

За приписами статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача 2 усунути перешкоди в користуванні спільним майном та привести квартиру в стан, який існував на момент введення будинку в експлуатацію, та про відмову у задоволенні решти вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Державна інспекція архітектури та містобудування України, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про усунення перешкод в користуванні спільним майном та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково;

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в місячний термін за власні кошти усунути перешкоди в користуванні співвласниками багатоквартирного будинку спільним майном, а саме під`їздом (загальним коридором) поза квартирним коридором, шляхом знесення (демонтажу) самочинно перепланованого та встановленого дверного прорізу з дверима квартири АДРЕСА_4 , який було самочинно встановлено на 35 сантиметрів (350 мм) в середину загального коридору, та привести самочинно реконструйовану квартиру в первинний стан, який існував на момент введення будинку в експлуатацію;

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити;

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 24 січня 2024 року об 11 годині 00 хвилин в залі судових засідань Подільського районного суду м. Києва;

Надати строк до 25 грудня 2023 року для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 );

Відповідач 1 - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач 2 - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_9 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа - Державна інспекція архітектури та містобудування України (адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, );

Третя особа - акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12Г, );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк