ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/6939/20 Номер провадження 22-ц/814/955/23Головуючий у 1-й інстанції Золотоверха О.О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши у місті Полтава у порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Зольніковою Вітою Олександрівною,

на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 листопада 2021 року, постановлене суддею Золотоверхою О.О. (повний текст складено 05 листопада 2021 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення коштів на утримання нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

30.12.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового будинку АДРЕСА_1 у розмірі 14 160,10 грн. та кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_2 у розмірі 4 131,00 грн., а всього 18 291,10 грн. та 840,00 грн. судового збору.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що разом із ОСОБА_2 , її сестрою, є співвласниками указаного нерухомого майна, де їй, позивачці, належать: частки житлового будинку та частка квартири; а відповідачці: частка житлового будинку та 1/6 частка квартири; третя особа ОСОБА_3 є сином позивачки та співвласником 1/3 частки квартири.

Із дня набуття права власності на частку будинку та квартири відповідачка нерухомістю не користувалася, участі в утриманні житла не приймає. Вартість усіх комунальних послуг по утриманню спільної часткової власності сплачується позивачкою одноособово та за період із грудня 2017 року по грудень 2020 рокутакі витрати склали: по утриманню житлового будинку -56 640,39 грн., а квартири 24 786,00 грн. До третьої особи позивачка претензій не має та просить стягнути із відповідача понесені нею витрати по утриманню нерухомого майна вартістю комунальних послуг у розмірі 18 291,10 грн., із яких: 14 160,10 грн. - кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню житлового будинку АДРЕСА_1 ; 4 131,00 грн. - кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_2 .

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання нерухомого майна - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму коштів на оплату послуг з утримання квартири за адресою: АДРЕСА_3 за період із грудня 2017 року по грудень 2020 року, а саме - з опалення у розмірі 3 058,33 грн.; квартплати у розмірі 663,83 грн., а в загальному розмірі 3 722,16 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 171,10 грн. та 814,00 грн., відповідно, а в загальному розмірі 985,10 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідач має сплатити позивачу суму оплати за утримання спільного майна, квартири, відповідно до розміру своєї частки, за опалення та квартплату. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, оскільки відповідач не зареєстрована та не проживає у спільному майні, а отже не є отримувачем таких комунальних послуг.

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Зольнікова В.О., оскаржила рішення районного суду до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані положеннями ст.ст.2, 5, 10 ЦПК України, якими визначено завдання та основні засади цивільного судочинства, способи захисту порушеного права, верховенство права та законодавства; ст.ст.322, 360, 526, 544 ЦК України- щодо обов`язку власника нести тягар утримання майна, зокрема, що є у спільній частковій власності, та права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справах №521/3743/17 від 13.03.2019, №703/2200/15 від 19.08.2020, за змістом якої співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування.

Вважає, що суд першої інстанції наведені норми матеріального права та практику Верховного Суду неправильно застосував та не надав належної оцінки приєднаним до справи доказам на підтвердження факту оплати позивачем житлово-комунальних послуг, які відповідачем не спростовані.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 22.02.2022 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в її інтересах представником - адвокатом Зольніковою В.О., на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.10.2022 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду без проведення судового засідання в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 27.12.2018 державним нотаріусом Чугуївської ДНК Харківської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 успадкували від ОСОБА_4 право власності: на частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1 ; та на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 ./а.с.6,16/

Згідно договору дарування частки житлового будинку від 19.11.2019 ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 частку житлового будинку з відповідною частковою надвірних будівель, що відчужується, розташований на земельній дільниці площею 0,0710 га, кадастровий номер :05:004:0051, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться у АДРЕСА_1 ; договір посвідчено ОСОБА_6 , державний нотаріус Чугуївської ДНК Харківської області, зареєстровано в реєстрі за №1-2710./а.с.7-8/

Як убачається із копій квитанції позивач сплачує комунальні послуги, які надаються в спільних квартирі та будинку, а саме:

- на утримання житлового будинку (електрика, питна вода, природний газ, вивіз ТБО)за адресою: АДРЕСА_1 : 780,00 грн., платіж від 23.10.2020; 665,00 грн., платіж від 22.09.2020; 1402,00 грн., платіж 24.11.2020; 538,00 грн., платіж від 24.07.2020; 549,00 грн., платіж від 26.08.2020; 279,00 грн., платіж від 25.06.2020; 149,00 грн., платіж від 25.06.2020; 289,00 грн., платіж від 25.06.2020; 1043,00 грн., платіж від 26.05.2020; 281,00 грн., платіж від 26.05.2020; 273,00 грн., платіж від 26.05.2020; 561,00 грн., платіж від 08.04.2020; 3709,00 грн., платіж від 08.04.2020; 544,00 грн., платіж від 08.04.2020; 1617,00 грн., платіж від 26.02.2020; 312,00 грн., платіж від 26.02.2020; 2485,00 грн., платіж від 24.01.2020; 560,00 грн., платіж від 29.01.2020; 284,00 грн., платіж від 24.01.2020; 699,00 грн., платіж від 24.12.2019; 261,00 грн., платіж від 24.12.2019; 1344,00 грн., платіж від 25.11.2019; 247,39 грн., платіж від 25.10.2019; 257,00 грн., платіж від 25.11.2019; 160,00 грн., платіж від 24.10.2019; 207,00 грн., платіж від 24.10.2019; 147,00 грн., платіж від 27.08.2019; 167,00 грн., платіж від 25.09.2019; 131,00 грн., платіж від 25.09.2019; 154,00 грн., платіж від 22.07.2019; 157,00 грн., платіж від 22.07.2019; 153,00 грн., платіж від 22.08.2019; 257,00 грн., платіж від 26.06.2019; 131,00 грн., платіж від 24.06.2019; 1510,00 грн., платіж від 06.05.2019; 141,70 грн., платіж від 17.05.2019; 1377,00 грн., платіж від 29.05.2019; 143,00 грн., платіж від 21.03.2019; 118,00 грн., платіж від 23.04.2019; 178,00 грн., платіж від 20.02.2019; 2939,00 грн., платіж від 28.02.2019; 2366,00 грн., платіж від 21.03.2019; 3377,00 грн., платіж від 28.12.2018; 200,00 грн., платіж від 18.01.2019; 4407,00 грн., платіж від 18.01.2019; 1440,00 грн., платіж від 28.11.2018; 169,00 грн., платіж від 18.12.2018; 322,00 грн., платіж від 30.10.2018; 205,00 грн., платіж від 23.11.2018; 167,00 грн., платіж від 21.09.2018; 216,00 грн., платіж від 25.10.2018; 227,00 грн., платіж від 20.08.2018; 167,00 грн., платіж від 21.08.2018; 214,00 грн., платіж від 21.09.2018; 257,00 грн., платіж від 02.07.2018; 209,00 грн., платіж від 18.07.2018; 237,00 грн., платіж від 24.07.2018; 1051,00 грн., платіж від 29.05.2018; 151,00 грн., платіж від 22.05.2018; 188,00 грн., платіж від 20.06.2018; 120,00 грн., платіж від 22.03.2018; 129,00 грн., платіж від 26.04.2018; 2877,00 грн., платіж від 27.04.2018; 2749,00 грн., платіж від 28.02.2018; 3020,00 грн., платіж від 22.03.2018; 141,00 грн., платіж від 23.01.2018; 2417,00 грн., платіж від 26.01.2018; 156,00 грн., платіж від 26.02.2018; 2330,75 грн., платіж від 21.12.2017; 118,25 грн., платіж від 21.12.2017; 118,25 грн., платіж від 21.12.2017; а всього 56 945,34 грн.;/а.с.19-45/

- та кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири (квартплата, водоканал, вивіз ТБО, домофон, охорона) за АДРЕСА_2 ., із яких: 494,00 грн., платіж від 23.10.2020; 612,00 грн., платіж від 22.09.2020; 421,00 грн., платіж від 24.11.2020; 1153,00 грн., платіж від 26.05.2020; 449,00 грн., платіж від 25.06.2020; 449,00 грн., платіж від 24.07.2020; 520,00 грн., платіж від 26.08.2020; 1175,00 грн., платіж від 24.12.2019; 1284,00 грн., платіж від 24.01.2020; 1718,00 грн., платіж від 26.02.2020; 2747,00 грн., платіж від 08.04.2020; 186,00 грн., платіж від 22.08.2019; 188,00 грн., платіж від 24.09.2019; 188,00 грн., платіж від 24.10.2019; 295,00 грн., платіж від 25.11.2019; 1369,00 грн., платіж від 23.04.2019; 785,00 грн., платіж від 17.05.2019; 186,00 грн., платіж від 24.06.2019; 186,00 грн., платіж від 22.07.2019; 750,00 грн., платіж від 18.12.2018; 1180,00 грн., платіж від 18.01.2019; 1937,00 грн., платіж від 20.02.2019; 1590,00 грн., платіж від 21.03.2019; 149,00 грн., платіж від 21.09.2018; 152,00 грн., платіж від 28.10.2018; 260,00 грн., платіж від 23.11.2018; 23,00 грн., платіж від 18.12.2018; 772,00 грн., платіж від 22.05.2018; 140,00 грн., платіж від 20.06.2018; 137,00 грн., платіж від 18.07.2018; 151,00 грн., платіж від 20.08.2018; 1090,00 грн., платіж від 19.01.2018; 1323,00 грн., платіж від 26.02.2018; 1282,00 грн., платіж від 22.03.2018; 1352,00 грн., платіж від 26.04.2018; 1155,00 грн., платіж від 20.12.2017; а всього 27 848,00 грн./а.с.46-55/

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова №12-0 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ./а.с.74/

Частково задовольняючи вимоги позову, районний суд виходив із того, що відповідач має встановлений законодавством обов`язок утримувати майно, яке їй належить на праві спільної часткової власності відповідно до розміру її частки. У той же час, оскільки відповідач не проживає та не зареєстрована у спільних квартирі та будинку, не користується нарівні зі споживачами усіма житлово-комунальними послугами, то вона не несе обов`язку зі сплати усіх комунальних послуг.

Отже до стягнення підлягає лише 1/6 частина внесених позивачем сум за оплату послуг з утримання спільної квартири, а саме - послуг з опалення у розмірі 3 058,33 грн. та квартплатау розмірі 663,83 грн. Інші надані позивачем докази свідчать про сплату позивачем житлово-комунальних послуг, які надавалися у спільних квартирі та будинку, які не споживались відповідачем, а тому в останньої не було обов`язку їх сплачувати.

Апеляційний суд, переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів апеляційної скарги, із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують та зводяться до переоцінки доказів на власну користь.

Згідно частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК Українивласник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованої у справі №703/2200/15-ц від 19.08.2020.

Правовідносини з приводу користування та утримання квартир/житлових будинків, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 (зі змінами).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

За змістом пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику-пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку, та осіб, які проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку більше місяця; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та при будинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Відтак, користування послугами електропостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення плата нараховується та залежить від показань засобів обліку споживання комунальних послуг.

Судом першої інстанції правильно установлено, що сторони є співвласниками житлового будинку та квартири, де позивачці належать: частки житлового будинку та частка квартири; а відповідачці: частка житлового будинку та 1/6 частка квартири. Отже, відповідно до закону вони несуть тягар утримання такого майна та зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому судом враховано, що відповідач у спірних квартирі та будинку не проживає, а тому не користується послугами із газопостачання, водовідведення та водопостачання, вивіз сміття, домофон, а також постачання електричної енергії.

Разом із тим, оскільки послугами, вартість яких залежить не від кількості осіб, які ними користуються, а від площі житла, є послуги з опалення та квартплата, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо підставності стягнення саме цих послуг пропорційно до частки у спільній квартирі .

Доводи апеляційної скарги позивача викладеного не спростовують та зводяться до загального цитування норм ЦК та ЦПК України та їх довільного тлумачення на власну користь. Натомість стягнення з відповідача частини вартості послуг, які останньою не отримані, не відповідатиме критерію справедливості, визначеного статтею 2 ЦПК України.

Наведена позивачем у доводах апеляційної скарги практика Верховного Суду застосуванню не підлягає, оскільки сформована з відмінних фактичних обставин, зокрема: у справі №521/3743/17 мали місце боргові зобов`язання попереднього власника спільного майна щодо яких становив спір, а у справі №703/2200/15 - висновок стосувався відсутності між співвласниками договірних відносин щодо розподілу витрат на утримання спірної квартири.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, квитанцій про сплату послуг, таких як домофон, вивіз сміття, водо/електропостачання, споживачем яких вона сама і була. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником - адвокатом Зольніковою Вітою Олександрівною, - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02 листопада 2021 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.07.2023.

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак