31.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/7628/23
Провадження № 2-з/205/522/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

31 серпня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Морозової С.Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання неналежним виконанням обов`язків щодо охорони майна та стягнення збитків.

Ухвалою суду від 31.07.2023 року було відкрито провадження у вищевказаній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

28.08.2023 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на гроші, належні АТ «ОТП Банк» (вул. Жилянська 43, м. Київ, 01033, ЕДРПОУ 21685166. Код МФО: 300528) в сумі 942 547,56 дол. США та 230 421 410,0 гривень, які знаходяться на кореспондентських рахунках АТ «ОТП Банк» в НБУ.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська подано позов про визнання неналежним виконанням обов`язків щодо охорони майна та стягнення збитків з відповідача АТ «ОТП Банк» загальною сумою 264 890 374,27 гривень. «ОТП Банк» - це угорський банк із філією в Україні. Зараз в Україні іде російська агресія і різні країни світу так чи інакше виражають своє ставлення до війни, яку розв`язала Росія в Україні. Одні країни реально підтримують нашу країну, інші дотримуються нейтралітету в оцінці того, що відбувається, треті своїми діями підтримують Росію. До таких третіх належить і Угорщина, уряд якої всіма можливими діями намагається зірвати допомогу, яку надають Україні країни Європейського Союзу. В унісон політиці уряд Угорщини працюють і її підприємства, зокрема ОТП Банк, що допомагає Росії обходити фінансові санкції. Також уряд Угорщини намагається домогтися в Європейському союзі блокування та зменшення фінансової допомоги Україні та збільшення такої допомоги для Угорщини. В травні 2023 року НАЗК України внесло ОТП Банк до списку міжнародних спонсорів війни. Громадянам України, доводиться і необхідно враховувати міжнародну обстановку та чітко розрізняти відносини та дії країн стосовно України та російського агресора та враховувати можливі наслідки від таких дій. У Будь-якій час головний угорський ОТП Банк може дати команду на закриття своєї філії в Україні та виведення всіх коштів з України. Якщо таке трапиться, то взагалі буде неможливо стягнути з відповідача АТ «ОТП Банк» будь-які гроші в рахунок погашення збитків.

Також до заяви позивач додала клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Своє клопотання обґрунтовує тим, що 24.02.2022 року почалася агресія РФ на Україну. Їх сім`я часом змогла виїхати з м.Маріуполя до м.Дніпра. Усе їхнє майно було втрачено, тому досить складно було відбудовувати їх «нове» життя, вирішувати де жити, де жити та за що жити. За попередній рік вона не мала роботи та не мала будь-якого доходу, що підтверджується офіційною електронною довідкою про доходи № від 20.07.2023 року за період з 1-го кв.2022 по 2-й кв.2023 року. Тому на підставі ст. 136 ЦПК України просить суд звільнити її від сплати судового збору.

31.08.2023 року на адресу суду від представника АТ «ОТП» адвоката Воронцової Ю.Б. до суду надійшли письмові заперечення на вищезазначену заяву, в яких представник просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 205/7628/23. У разі якщо судом будуть встановлені обставини, які свідчать про наявність підстав для повернення без розгляду заяви про забезпечення позову у справі № 205/7628/23 заявнику, просили постановити відповідну ухвалу.

В обґрунтування заперечень представник зазначила, що позивачем не обґрунтовано та не надано жодного доказу на підтвердження того, що АТ «ОТП Банк» (банк України), що є відповідачем у цій справі, вчиняє чи наявна висока ймовірність вчинення ним недобросовісних дій, спрямованих на перешкоджання чи утруднення виконання рішення суду у справі № 205/7628/23, якщо суд вирішить задовольнити позов ОСОБА_1 . Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність реальних ризиків утруднення чи неможливості виконання рішення суду, у разі задоволення судом її позову. Усі посилання ОСОБА_1 у заяві на те, що материнська компанія OTP Bank, Угорщина, може в будь-який час дати розпорядження про закриття АТ «ОТП Банк» (Україна) та виведення всіх коштів відповідача з України, є нічим іншим, як безпідставним припущенням і власними суб`єктивними судженнями позивача. Відповідач звертає увагу, що вказуючи відповідні доводи, ОСОБА_1 не лише посилається на гіпотетичну нічим не підтверджену можливість дій іноземної компанії, яка не є ані стороною, ані учасником провадження у цій справі, але і не надає будь-яких доказів на підтвердження наявності будь-яких реальних намірів OTP Bank (Угорщина) вивести із ринку України АТ «ОТП Банк». Усі аргументи позивача у відповідній частині зводяться до чергової недобросовісної спроби ОСОБА_1 маніпулювати питаннями війни в особистих цілях у рамках цієї судової справи. АТ «ОТП Банк» звертає увагу, що процедура припинення функціонування будь-якого комерційного банку України, як юридичної особи (ліквідація банку), відбувається у чітко визначеному нормативному порядку (передбаченому, зокрема, Законом України "Про банки та банківську діяльність", Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). При цьому, згідно з ч. ч. 1-2 ст. 78 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ліквідація банку з ініціативи власників здійснюється в порядку, передбаченому законодавством про ліквідацію юридичних осіб, у разі якщо Національний банк України після отримання рішення власників про ліквідацію банку не виявив ознак, за якими цей банк може бути віднесено до категорії проблемного або неплатоспроможного. Власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди Національним банком України та за умови відкликання банківської ліцензії. Відтак, для припинення національних банків України, в тому числі АТ «ОТП Банк», наявність рішення власників банку недостатньо, обов`язковою є наявність згоди Національного банку України для такого припинення, що є додатковою гарантією забезпечення правомірності такої процедури. Ураховуючи викладене вище вважає, що будь-які реальні ризики припинення діяльності АТ «ОТП Банк» в Україні Позивачем не доведені, а тому посилання ОСОБА_1 на наявність загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення її позову у цій справі № 205/7628/23 внаслідок ліквідації Відповідача за рішенням OTP Bank (Угорщина), є безпідставними, як і заява про забезпечення позову.

Окрім викладеного вище, відповідач також зазначає, що захід забезпечення позову, який просить вжити ОСОБА_1 в заяві, є таким, вжиття якого забороняється нормами чинного законодавства України. Так, частиною 4 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено імператив, відповідно до якого забороняється накладати арешт на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку. Згідно з ч. ч. 5-6 вказаної статті порядок стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку встановлюється Національним банком України. Стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку здійснюється Національним банком України на вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у випадках, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, відповідач звертає увагу, що частина перша статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначаючи порядок накладення арештів на майно (зокрема, кошти) банку, також містить в дужках першого рядка першого речення застереження про те, що відповідне накладення не застосовується до коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку. Тобто, ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» містить пряму заборону накладати арешт на кошти банку, що знаходяться на його кореспондентських рахунках, в тому числі, в Національному банку України. Відтак, вказаний позивачем спосіб забезпечення позову у справі № 205/7628/23, а саме накладення арешту на кошти, які знаходяться на кореспондентських рахунках АТ «ОТП Банк» в НБУ, суперечить передбаченим законодавством України імперативам щодо заборони накладення відповідного роду арештів. З огляду на це, заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. Крім того, на переконання відповідача, вказана позивачем у заяві сума позовних вимог у гривнях (264 890 374,27 гривень-загальна сума вимог) є нічим не мотивованою величиною, що не має відношення до ціни позову. Як вбачається зі змісту заяви, така не містить пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення, відтак вимоги п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України не виконані.

Крім того, банк, посилаючись на відсутність доказів на підтвердженням наявності підстав для звільнення її від сплати судового збору, просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у даній цивільній справі.

Щодо клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони, належні їй майнові права та обов`язки, має визначатися судом з урахуванням конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

На підтвердження факту скрутного матеріального доходу, позивачем до клопотання про звільнення від сплати судового збору надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 20.07.2023 року, відповідно до ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року отримала дохід у розмірі 205,63 гривень.

Враховуючи інформацію про розмір доходів позивача за попередній календарний рік, суму судового збору, яка підлягає сплаті за подання заяви про забезпечення позову, а також те, що забезпечення права на судовий захист є однією із основних засад цивільного судочинства, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, матеріали цивільної справи, заперечення АТ «ОТП Банк» Банку суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як встановлено судом, предметом вищевказаного позову по даній цивільній справі є стягнення з АТ «ОТП Банк» збитків від повного руйнування та неможливості використовувати майно за призначенням у розмірі 942 547,56 доларів США, упущену вигоду у розмірі 230 421 410,00 гривень.

У своїй заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на гроші, які належать АТ «ОТП Банк» (вул. Жилянська 43, м. Київ, 01033, ЕДРПОУ 21685166. Код МФО: 300528) в сумі 942 547,56 дол. США та 230 421 410,0 гривень, які знаходяться на кореспондентських рахунках АТ «ОТП Банк» в НБУ.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст.150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Згідно із ч.3 вказаної статті Закону забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

При цьому, ч.4 ст.59 даного Закону визначено, що стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку здійснюється Національним банком України на вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у випадках, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З аналізу наведених норм Закону слідує, що жодний державний орган не вправі арештовувати кореспондентські рахунки банку, накладати арешт на кошти, які там знаходяться, а також вчиняти будь-які інші дії щодо вказаних рахунків, за винятком НБУ, що уповноважений здійснювати списання у виключних випадках.

Враховуючи специфіку комерційних банків, кошти, які знаходяться на кореспондентських рахунках банку, належать не тільки банку, і припинення усіх операцій зачіпає інтереси як банку, так і його клієнтів та партнерів. Відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк здійснює свою діяльність із забезпечення захисту законних інтересів вкладників і клієнтів банків.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 встановлено, що подана заява про забезпечення позову ґрунтується лише на особистому припущені позивача щодо унеможливлення виконання рішення суду. При цьому, позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування заяви про забезпечення позову, в той час як відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявник не надала суду доказів, на підставі яких суд може пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також в тому, що заходи, про вжиття яких заявлено вимогу, не перешкоджатимуть господарській діяльності юридичної особи, забезпеченню гарантованих прав клієнтів та партнерів. Крім того, вказаний захід забезпечення позову не ґрунтується на вимогах закону та прямо заборонений ч.4 ст.150 ЦПК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», внаслідок чого відмовляє у задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на гроші, належні АТ «ОТП Банк» (вул. Жилянська 43, м. Київ, 01033, ЕДРПОУ 21685166. Код МФО: 300528) в сумі 942 547,56 дол. США та 230 421 410,0 гривень, які знаходяться на кореспондентських рахунках АТ «ОТП Банк» в НБУ по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання неналежним виконанням обов`язків щодо охорони майна та стягнення збитків загальною сумою 264 890 374,27 гривень, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Костромітіна