Справа № 509/5075/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.,

при секретарі Задеряка Г.М.

за участю заявниці ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополі, цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_3 , за участю заінтересованих осіб : Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту народження особи на території України, -

ВСТАНОВИВ :

5 грудня 2022 року, представник ОСОБА_1 адвокат Палиця А.В. звернувся до суду з вищеназваною заявою, в якій просив суд встановити юридичний факт народження батька заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Долинське, Ананьївського (Долинського) району Одеської області, Україна, що необхідно ОСОБА_1 , яка є громадянкою Р. Молдови, для отримання нею дозволу на імміграцію в Україну за територіальним походженням згідно п. 4 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», в чому їй було відмовлено рішенням ГУ ДМС України в Одеській області від 25.11.2022 р. з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію», а саме, через не підтвердження факту народження свого батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України, а тому заявниця не може скористатися підставою для отримання дозволу на імміграцію за територіальним походженням.

Заявниця та її представник, приймаючи участь в судових засіданнях підтримали свою заяву, яку просили задовольнити, але в подальшому, в судове засідання не з`явились, надіславши до суду письмову заяву, в якій підтримали свою заяву про встановлення факту народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України та проханням про слухання справи без їхньої участі (а.с. 82).

Представниця заінтересованої особи ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зворотними поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток, причини своєї неявки суду не повідомила, надіславши до суду відзив на заяву ОСОБА_1 з підстав, які є тотожними з підставами, вказаними у рішенні ГУ ДМС України в Одеській області від 25.11.2022 р. з посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про імміграцію» та Закону України «Про громадянство України» (а.с. 27-36,58,81).

Представник заінтересованої особи Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зворотними поштовими повідомленнями з відмітками про вручення судових повісток, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про слухання справи за його відсутності, письмових заперечень чи пояснень суду не надав (а.с. 57,80).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи про встановлення факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 ч. 1ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров?я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до п. 2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, Державній реєстрації підлягають, зокрема, народження фізичної особи та її походження відповідно до Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відповідно до Конвенції «Про права дитини» від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз же після народження і з моменту народження має право на ім?я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд встановив, що восени 2021 року, заявниця ОСОБА_1 , яка є громадянкою Р. Молдови, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 звернулась до відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області з заявою для отримання дозволу на імміграцію в Україну та рішенням яких від 25.11.2022 р. їй було відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну (з посиланням на п.6 ч.1 ст. 10 ЗУ «Про імміграцію», тобто, в інших випадках, передбачених законами України (а.с. 5,16-19,53-56).

З заяви ОСОБА_1 випливає, що зі слів співробітників ГУ ДМС України в Одеській області їй стало відомо, що підставою для відмови їй в отриманні дозволу на імміграцію в Україну стало те, що заявниця не підтвердила відомості про народження її батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України.

Суд з?ясував, що згідно відповіді Державного архіву Одеської області №5276/06-21 від 09.11.2021 року відомості, щодо реєстрації актів цивільного стану про народження с. Долинське Ананьївського району за 1927-1929 роки на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили і вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років (а.с. 6).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 24.11.2021 р. вбачається, що інформація про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня (а.с. 7).

Матеріалами справи підтверджуються родинні зв`язки заявниці ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_4 , що вбачається зі свідоцтва про народження на румунській мові серії НОМЕР_2 від 15.02.2011 р. з належним і завіреним перекладом з румунської на українську мови (а.с. 48-49).

Доказами народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України є свідоцтво про одруження № НОМЕР_3 від 05.11.1953 р., в якому зазначено, що громадянин ОСОБА_4 народився у 1928 році в Одеській області, Долинський район, с. Долинське в подальшому район змінював назву на ОСОБА_5 , наразі район має назву Подільський з належним перекладом з російської на українську мови, свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_4 видане 19.07.1997 року, відповідно до якого місцем народження останнього теж зазначено с. Долинське, Долинського району Одеської області, а також військовий квиток на ім?я ОСОБА_4 , в якому вказане місце народження : с. Долинське, Долинського району Одеської області (а.с. 9-12,14-15,40-44).

Також, зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 03.12.1977 р. вбачається зміна прізвища заявниці ОСОБА_6 після укладання шлюбу на прізвище ОСОБА_7 , прог що добре відомо Головному управлінню ДМС в Одеській області з міграційної справи, яка зберігається у ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 46,47).

Суд звертає увагу на те, що у вищевказаному рішенні ГУ ДМСУ в Одеській області від 25.11.2022 р. про відмову ОСОБА_8 у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 25.11.2022 року Головне управління ДМСУ в Одеській області зазначає, що на підставі викладеного, документи, що підтверджують факт народження батька заявниці ОСОБА_4 , 1928 р.н. на території України відсутні, а тому підстав для надання дозволу на імміграцію в Україну громадянці республіка Молдова ОСОБА_8 згідно пункту 3 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» не має (а.с. 54-56).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ДМСУ в Одеській області не заперечує той факт, що ОСОБА_4 , 1928 р.н. є батьком ОСОБА_3 , вказуючи конкретно про відсутність документу, який би підтвердив факт народження ОСОБА_4 на території України.

Щодо відсутності дати народження ОСОБА_9 в свідоцтві про народження ОСОБА_10 від 05.04.1956 р. NA VI 1086679, про що вказує представниця ГУ ДМСУ в Одеській області у своєму відзиві, то як вбачається з відповіді на адвокатський запит ОСОБА_2 , до відділу ЗАЦС м. Бєльці, Р. Молдова № 849 від 10.02.2023 р., то відповідно до законодавства республіка Молдова, графа про дату народження батьків не передбачена, а актовий запис № 391 від 05.04.1956 р., на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 не містить відомостей про дату народження батьків (а.с. 69).

Так, за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДМСУ в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну, Одеським окружним адміністративним судом розглядається адміністративна справа № 420/17722/22, провадження у якій зупинено на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 року до набрання законної сили судовим рішенням у справі №509/5075/22, яка розглядається Овідіопольським районним судом Одеської області (а.с. 70-75).

Суд дійшов висновку, що метою звернення ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту народження її батька ОСОБА_4 , 1928 р.н. на території України - є отримання заявницею можливості скористатись своїм законним правом, передбаченим Законом України «Про громадянство України», Законом України «Про імміграцію» на отримання дозволу на імміграцію в Україну за територіальним походженням.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один з її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України.

Встановлення саме факту народження батька заявниці ОСОБА_4 , 1928 р.н. на території України, викликано самим рішенням про відмову у наданні дозволу на імміграцію від 25.11.2022 р., в якому зазначено, що заявниця не надала документи, які підтверджують факт народження батька заявниці на території України.

Статтею 4 Конституції України передбачено в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Беручи до уваги вищенаведені документальні докази, а також об?єктивні обставини наведені вище, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв?язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність юридичного факту народження батька заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Долинське, Долинського (Ананьївського) району Одеської області, Україна, а тому заява підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку заявниця не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити юридичний факт народження її батька на території України.

Керуючись ст. 315-319 ЦПК України, Законами України «Про громадянство України», «Про імміграцію» та «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», рішеннями ЄСПЛ, ЕКПЛ, суд

ВИРІШИВ :

1. Заяву ОСОБА_3 , за участю заінтересованих осіб : Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту народження особи на території України задовольнити.

2. Встановити юридичний факт народження батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН : НОМЕР_6 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Долинське, Ананьївського (Долинського) району Одеської області, Україна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30 денний строк з дня проголошення рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 22.03.2023 р.

Суддя Гандзій Д.М.