Справа № 673/1147/21
Провадження № 2-з/673/15/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

20 березня 2023 р. м. Деражня

Суддя Деражнянського районного суду Хмельницької області Ягодіна Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -

встановив:

27.09.2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна,справа №673/1147/21. Означений позов згідно ухвали судді від 07.10.2021 року прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

ОСОБА_1 14.12.2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна. Означений позов згідно ухвали судді від 24.12.2021 року прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження. Вирішено питання про об`єднання первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна з позовом ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна з позовом.

06.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалами суду від 08.12.2022 року та 24.12.2022 року прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та вирішено питання про об`єднання в одне провадження з цивільною справою №673/1147/21.

24.02.2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на спірне майно, яким є:

- мобільний телефон Nokia 308 Light Gold;

- мобільний телефон Nokia 1280 Orchid 107;

- мобільний телефон Samsung SM-A500 Galaxy A-5 White;

- мобільний телефон Huawei P30 lite;

- мікрохвильову піч Samsung M1 712NR;

??- мультиварку Yummy;

-гриль Severin KG2393;

??- диван-тахта;

??- кухонний комбайн BRAUN K700;

- набір каструль з кришками на 12 предметів;

- одіяло;

- парова станція;

- постільна білизна;

- посуд із жаростійкого скла;

- чайний сервіз з 12 предметів;

- соковижималка First Austria FA-5216;

- сумка дорожня спортивна;

- дерев`яна хлібниця,

та яке знаходиться за місцем проживання ОСОБА_2 , яка позбавляє можливості користуватися ним.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що означена заява подана з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, оскільки остання не визнає позовні вимоги, вважаючи частину спірного майна своєю власність, а тому невжиття такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Згідно з приписами ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктами 1, 2 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем заявлено вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю сторін та його поділ. Перелік майна є ідентичним тому, який міститься у означеній заяві про забезпечення позову.

Крім того, враховуючи наявність в суді позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, суд переконався, що між сторонами дійсно виник спір.

Аналізуючи матеріали справи і доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна та ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задоволити.

Накласти арешт на рухоме майно, яким є:

- мобільний телефон Nokia 308 Light Gold;

- мобільний телефон Nokia 1280 Orchid 107;

- мобільний телефон Samsung SM-A500 Galaxy A-5 White;

- мобільний телефон Huawei P30 lite;

- мікрохвильову піч Samsung M1 712NR;

??- мультиварку Yummy;

-гриль Severin KG2393;

??- диван-тахта;

??- кухонний комбайн BRAUN K700;

- набір каструль з кришками на 12 предметів;

- одіяло;

- парова станція;

- постільна білизна;

- посуд із жаростійкого скла;

- чайний сервіз з 12 предметів;

- соковижималка First Austria FA-5216;

- сумка дорожня спортивна;

- дерев`яна хлібниця,

та яке знаходиться за місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Виконання даної ухвали покласти на Деражнянський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) (32200, Хмельницька область, м. Деражня, вул. Миру, 35), зобов`язавши його представити суду відповідний документ про її виконання.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена 20.03.2023 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна