ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/2880/22 Головуючий суддя І інстанції Аркатова К. В.
Провадження № 22-ц/818/786/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за законом.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Маленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Тищенка Романа Олександровича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Тищенка Р.О. звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просив надати додатковий строк для вступу у спадщину строком на два місяці.

Позов мотивовано тим, що 12.06.2018 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 . У 2003 році вона виїхала на постійне місце проживання до Німеччини та прийнята на консульський облік у Посольстві України ФРН відділення в Бонні 08.12.2003 року. Перебуваючи за межами України ОСОБА_2 періодично підтримувала зв`язок з позивачем телефонним засобом зв`язку.

Вказує, що приблизно у травні 2021 року позивачу не вдалося зв`язатися з ОСОБА_2 . Численні спроби встановити контакт не дали результату, оскільки вона не брала слухавку, на цьому зв`язок з нею був втрачений. Згодом, вважаючи на похилий вік ОСОБА_2 , у позивача з`явилися сумніви, чи взагалі жива вона. Однак, ані даних, які б підтверджували вказану інформацію, ані точної дати смерті позивачу відомо не було.

11.11.2021 року МЗС України у відповідь на заяву позивача підтвердило інформацію про смерть ОСОБА_2 у місті Кельн, Німеччина та надали засвідчене апостилем свідоцтво про смерть. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, до якої входить квартира за адресом АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

У відзиві на позов ХМР просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Зазначила, що у позовній заяві позивач причиною пропуску строку для прийняття спадщини зазначив необізнаність про факт смерті спадкодавця ОСОБА_2 та вважав, що така причина є поважною.

Однак, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. У позовній заяві позивач зазначив, що він періодично підтримував зв`язок із ОСОБА_2 , однак у травні 2021 року йому не вдалося зв`язатися з останньою, в результаті чого у нього з`явилися сумніви, чи взагалі жива ОСОБА_2 . Але, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивач звернувся лише 21.12.2021 року.

Крім того, до позовної заяви позивачем не долучено копію заяви про звернення до МЗС України щодо смерті ОСОБА_2 , будь-які реквізити такої заяви у тексті позову не відображені, що не дає можливості встановити конкретну дату надіслання позивачем цієї заяви.

Зазначили, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але зв`язатися з померлою позивач спробував тільки у травні 2021 року, а вживати конкретні заходи, направлені на встановлення факту смерті ОСОБА_2 та прийняття спадщини після останньої, позивач почав ще через декілька місяців після безуспішних спроб зв`язатися з нею. Харківська міська рада вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, а обставини, що на думку позивача зумовили такий пропуск строку, не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному законом.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що вважає відзив необґрунтованим.

Зазначив, що позивачу для реалізації свого права на вступ у спадщину необхідно було встановити факт смерті спадкодавця поза межами України, отримати відповідний документ, виданий компетентним органом іноземної держави, легалізувати його та надати відомості нотаріусу для реєстрації спадкової справи. Інших юридичних підстав для вступу у спадщину, окрім як попередньо витребувати документи про смерть спадкодавця у позивача не було.

Крім того, ОСОБА_1 не є родичем спадкодавця та не зобов`язаний підтримувати з нею зв`язок виключно через те, що остання склала на його користь заповіт. Зазначив, що позивач періодично підтримував зв`язок з ОСОБА_2 , однак остання в силу свого похилого віку не завжди відповідала на телефонні дзвінки. Це свідчить про те, що у позивача не було підстав для хвилювання, адже періодично траплялось таке, що ОСОБА_3 не виходила на зв`язок. Вказав, що поважність причин пропуску строку для вступу у спадщину, спричинений відсутністю юридичних підстав, наявних на території України для звернення з відповідною заявою до нотаріуса для заведення спадкової справи. Тому вважає поважними причинами пропуск строку для прийняття спадщини за обставин, що не залежали від позивача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Тищенко Р.О. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що повний текст рішення містить відомості про те, що позивач подавав клопотання про відкладення судового засідання, а ухвала від 13.02.2023 року про закриття підготовчого провадження містить відомості про відсутність клопотань від учасників справи, що суперечить одне одному.

Разом з тим, позивач клопотанням про відкладення судового засідання просив відкласти судове засідання, що було призначено саме на13.02.2023 року на 09-30.

Про судове засідання 13.02.2023 року о 11-30 де відбувся розгляд справи по суті ні позивачу на його представнику відомо не було, ухвалу від 13.02.2023 року сторона позивача не отримувала, належним чином ро дату та час судового засідання повідомлені не були, хоча в матеріалах справи наявні дійсні контактні дані позивача та його представника.

Вважає, що суд відмовляючи його представнику в участі в судовому засіданні, а також проведення фактичного розгляду справи без надання можливості стороні позивача брати участь під час судового засідання та без належного повідомлення сторін про дату та час розгляду, було порушене його право на доступ до правосуддя, право на професійну правничу допомогу, гарантоване ст.59 Конституції України, порушено принципи рівності, змагальності та справедливого розгляду справи.

Зауважує, що судом не взято до уваги те, що спадкодавиця до моменту своєї смерті постійно проживала на території іншої країни.

Апелянту для реалізації свого права на вступ у спадщину необхідно було встановити факт смерті спадкодавиці поза межами України, отримати відповідний документ , виданий компетентним органом іноземної держави, легалізувати його та надати відомості нотаріусу для реєстрації спадкової справи.

Інших юридичних підстав для вступу у спадщину, окрім як попередньо витребувати документи про смерть спадкодавиці у апелянта не було.

Зауважує, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_1 не є родичем спадкодавиці та не зобов`язаний підтримувати з нею зв`язок виключно через те, що остання склала на його користь заповіт.

Вказує, що причиною пропуску строку для вступу у спадщину є не сам факт необізнаності, а і відсутності юридичної можливості вступу у спадщину у строк, передбачений чинним законодавством.

Після отримання достовірних відомостей про факт та дату смерті ОСОБА_2 у апелянта виникла законна підстава та юридична можливість для звернення до нотаріуса з відповідною заявою про вступ у спадщину, чим він невідкладно і скористався.

Звертає увагу, що ключовими підставами для задоволення позовних вимог є не необізнаність апелянта про факт відкриття спадщини, а саме відсутність юридичних підстав, що давали би ОСОБА_1 право звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу ХМР просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але зв`язатися з померлою спробував тільки у травні 2021 року, а вживати конкретні заходи, направлені на встановлення факту смерті ОСОБА_2 та прийняття спадщини після останньої, позивач почав через декілька місяців після того, та через рік після її смерті.

Вказує, що позивачем протягом суттєвого періоду часу не вживалось конкретних дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження спадкодавця, стану її здоров`я тощо.

Зауважує, що копію заяви позивача до МЗС України про отримання інформації щодо смерті ОСОБА_2 до позовної заяви не долучено, що не дає можливості встановити конкретну дату надіслання позивачем заяви.

Самі лише посилання позивача та його представника на наявність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини без наявності підтверджуючих доказів не доводять факт існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, для спадкоємця на вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини.

Вказує, що ХМР вважає, що наведені позивачем та його представником приини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, належних та допустимих доказів в обґрунтування поважності пропуску такого строку не надано.

причини пропуску строку, які не є непереборними, істотними труднощами.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що зазначені позивачем обставини беззаперечно не свідчать про те, що він був позбавлений можливості своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, і що такі причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд не вбачав підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду , виходячи з наступного.

Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України. Втім за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України).

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Отже, спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:

1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;

2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року (справа №6-1320цс17).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:

1) тривала хвороба спадкоємців;

2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;

3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними

4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;

5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня2008року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, 12.06.2018 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкала за адресом АДРЕСА_1 склала заповіт, посвідчений Мохонько Ю.М. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області №370, згідно з яким на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належало і на що вона законом мала право заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Міністерство закордонних справ України листом від 11.11.2021 року №71/ВАВ/19-571/1-1720-21 на запит позивача надіслало свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кельн.

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 21.12.2021 року №67892851 вбачається, що приватним нотаріусом Рибкіною О.М. зареєстрована спадкова справа № 68894905 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Листом від 18.01.2022 року на звернення позивача щодо роз`яснення порядку оформлення спадщини після померлої ОСОБА_5 , приватний нотаріус Рибкіна О.М. повідомила, що ОСОБА_1 подав заяву про намір звернення до суду з питань продовження строку для прийняття спадщини. За даними спадкового реєстру заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило. Даних про інших спадкоємців, згідно ст.ст. 1261,1241 ЦК України, в тому числі малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб цивільна дієздатність яких обмежена в матеріалах спадкової справи немає. Відсутність раніш заведених спадкових справ після ОСОБА_5 підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 21.12.2021 року. Для подальшого оформлення спадщини рекомендовано позивачу звернутися до суду для вирішення всіх необхідних питань.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом йому слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме: подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

3а змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця яке залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

При розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судом досліджуються такі обставини: чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дій для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі (див. правові висновки, які були висловлені у постановах ВСУ від 23.08.2017 у справі № 1320цс17; постанові ВС від 10.01.2019 у справі № 263/1221/17; у постанові ВС від 04.12.2019 у справі № 205/3855/17).

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 вказує, що він із значною затримкою дізнався про смерть спадкодавця ОСОБА_2 , оскільки остання проживала у Німеччині, не була його родичкою, тому тісних зав`язків не підтримували.

Також позивач зазначає, що для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини йому необхідно було надати документи про смерть ОСОБА_2 .

За відсутності офіційних повідомлень про смерть спадкодавиці та заведення спадкової справи позивач 14 липня 2021 року звернувся з заявою до МЗС України про надання інформації про факт та дату смерті ОСОБА_2 .

Міністерство закордонних справ України листом від 11.11.2021 року №71/ВАВ/19-571/1-1720-21 на запит позивача надіслало свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кельн, ФРН.

За аналогічних обставин у постанові ВС від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 був зроблений правовий висновок про те, що за відсутності повідомлень та викликів спадкоємця за заповітом, такі причини спливу строку звернення із заявою про прийняття спадщини є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

Всупереч наведених норм ст.ст. 89, 264 ЦПК України суд першої інстанції не надав належної оцінки вищевказаним доказам та обставинам, які свідчать про те, що між позивачем та спадкодавцем, які не були родичами, їх спілкування не було регулярним, з урахуванням відкриття спадщини за кордоном, та до отримання офіційної інформації про смерть спадкодавиці - у позивача не було підстав для звернення до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок її смерті, - ці обставини є такими, що істотно перешкоджали позивачу у межах 6-місячного строку вчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Як пояснив позивач під час апеляційного розгляду скарги, він спілкувався зі спадкодавицею у зв`язку з тим, що вона кожного літа приїжджала до м. Харкова та відвідувала поховання своїх родичів, за якими позивач наглядав. Після того, як вона не вийшла з ним на зв`язок у травні 2021 року він почав її розшукувати, звертався із запитом до МВС, а тому лише у листопаді 2021 року дізнався про її смерть та отримав копію відповідного свідоцтва, після чого звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав та звернувся до суду з цим позовом.

Виходячи з наведених обставин місця відкриття спадщини за кордоном, відсутність офіційного підтвердження свідоцтва про смерть спадкодавиці, яка не була родичкою позивача, що свідчить про відсутність презумпції поінформованості позивача про її смерть, та з якою він спілкувався нерегулярно, - ці обставини до отримання офіційної інформації про смерть не надавали позивачу, обґрунтованих підстав вважати, що спадкодавиця ОСОБА_2 дійсно померла. Тому з урахуванням вищевказаних правових висновків касаційної інстанції за відсутності у позивача підтвердження факту смерті спадкодавиці його звернення до нотаріуса з відповідною заявою до отримання відповідного свідоцтва про смерть було безпідставним, а вищевказані причини такі, що істотно перешкоджали йому протягом 6-ти місяців після відкриття спадщини звернутися з відповідною заявою про її прийняття.

За відсутності офіційних повідомлень про смерть спадкодавиці активна поведінка позивача, яка була спрямована на з`ясування факту смерті спадкодавиці та прийняття спадщини у межах розумних строків після отримання копії свідоцтва про її смерть свідчать про те, що він не втрачав інтересу до спадкування, а тому колегія суддів вважає доведеними обставини на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати рішення, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наданням додаткового строку у розмірі два місяці для прийняття спадщини, який є достатній у контексті обставин цієї справи.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.259, п. 2 ч.1 ст. 374, 376, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Тищенка Романа Олександровича задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), додатковий строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , - два місяці.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 травня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В. Бурлака.

Ю.М.Мальований.