Справа №461/180/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2023 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

за участю:

секретаря судового засідання Бобика Д.Л.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Сербська, 15, ) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ЛКП «Старий Львів» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Позовні вимоги мотивує наступним.

Власницею квартири за адресою: АДРЕСА_2 згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_2 , виданим на підставі розпорядження (наказу) від 09.02.1991 р., є ОСОБА_3 .

Послуги з управління багатоквартирним будинком, в якому знаходиться дана квартира, надає ЛКП «Старий Львів».

28.08.2021 р. позивачці стало відомо, що квартира була залита водою. Відповідно 28.08.2021 р. на адресу відповідача була скерована заява про усунення наслідків повного залиття квартири, спричинені внаслідок протікання даху. 30.08.2021 р. та 02.09.2021 р. повторно були скеровані заяви на адресу відповідача про забезпечення комісійного виходу уповноважених осіб на місце приміщення квартири, з метою документального фіксування залиття цієї квартири та оформлення відповідного акту про наслідки залиття житлового приміщення. Вищевказані заяви були залишені без відповіді.

31.08.2021 р. була скерована заява до заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства Маруняк І.М. з приводу вжиття заходів щодо спонукання до виконання зобов`язань ЛКП «Старий Львів».

03.09.2021 р. комісією ЛКП «Старий Львів» у складі заступника директора Пеха А.В., начальника технічного відділу Сівакова Д.М., покрівельника ОСОБА_4 складено акт про залиття на стелі та стіні житлової кімнати та кухні в квартирі. Відповідно до вищевказаного акту залиття відбулося внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище, що спричинене руйнуванням металевого покриття частини покрівлі буревієм, який мав місце 17.08.2021 р.

Внаслідок залиття квартири було пошкоджено:

- у кімнаті площею 21,3 кв.м. залито стелю, стіни, дерев`яне підлогове покриття;

- у кухні площею 5,3 кв.м. залито стелю, стіни, підлогу.

05.01.2022 р. на адресу відповідача повторно було скеровано заяву про усунення чергового протікання даху та залиття квартири, а також про забезпечення комісійного виходу уповноважених осіб на місце приміщення квартири, з метою документального фіксування повторного залиття цієї квартири та оформлення відповідного акту про наслідки залиття житлового приміщення вдруге. Заява була залишена без відповіді та належного реагування.

У результаті залиття квартири було завдано матеріальну шкоду. Вартість необхідного відновлюваного ремонту квартири станом на 21.04.2022 р. становила 67438,9 грн., що підтверджується дефектним актом № 19/04 від 21.04.2022 р.

Неодноразове залиття квартири завдало позивачці моральних страждань, що полягали у спостереженні протягом тривалого періоду за регулярним погіршенням стану квартири та її інтер`єру, неможливості використовувати квартиру за її цільовим призначенням для проживання, що порушило душевний спокій позивача та членів її сім`ї. Квартира є непридатною для постійного проживання, наслідок залиття становить загрозу для здоров`я. У зв`язку з чим, позивач вважає, що їй було завдано моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача заподіяні матеріальну шкоду у розмірі 67438,9 грн. та моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2023 р. позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху.

30.01.2023 р. на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла заява про відновлення руху у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.02.2023 р. відкрито загальне судове провадження у справі.

24.02.2023 р. на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Відповідач не є управителем будинку. Відповідно до довідки Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 4-31-2260 від 17.02.2023 р. будинок знаходиться на балансовому обліку Львівського комунального підприємства «Центральне».

Відповідач відповідно до п. 1 ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11.10.2018 р. «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові» є надавачем лише житлово-комунальних послуг по будинку, а не по його утриманню (управлінню).

Відповідачем надаються такі послуги: вивезення твердих побутових відходів; дератизація; обслуговування систем водопостачання та водовідведення; обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт; освітлення місць загального користування; прибирання місць загального користування.

Також зазначає, що відповідно до постанов Верховного суду від 26.09.2018 р. № 569/14230/15-ц, від 21.02.2018 р. №2-1974/11, від 22.05.2019 № 640/8205/17, від 18.12.2019 р. № 711/7670/16-ц відмовлено у відшкодуванні шкоди, завданої залиттям, у зв`язку із тим, що складені акти про залиття не відповідають вимогам, передбачених Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 р. № 76. Також зазначає, що доказом вартості відшкодування є лише висновок експерта.

Тому дефектний акт № 19/04 від 21.04.2022 р. не є доказом у справі щодо завдання позивачу матеріальної шкоди внаслідок залиття належної йому квартири.

Також позивачем не надано суду доказів завдання йому моральної шкоди внаслідок залиття квартири.

18.04.2023 р. на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла заява від представника позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ЛКП «Центральне».

26.05.2023 р. протокольною ухвалою суду було відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ЛКП «Центральне».

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_4 , виданим на підставі розпорядження (наказу) від 09.02.1991 р., належить на праві власності ОСОБА_3

28.08.2021 р. позивачці стало відомо, що квартира була залита водою.

Відповідно 28.08.2021 р. на адресу відповідача була скерована заява про усунення наслідків повного залиття квартири, спричинені внаслідок протікання даху. 30.08.2021 р. та 02.09.2021 р. повторно були скеровані заяви на адресу відповідача про забезпечення комісійного виходу уповноважених осіб на місце приміщення квартири, з метою документального фіксування залиття цієї квартири та оформлення відповідного акту про наслідки залиття житлового приміщення.

31.08.2021 р. була скерована заява до заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства Маруняк І.М. з приводу вжиття заходів щодо спонукання до виконання зобов`язань ЛКП «Старий Львів».

03.09.2021 р. комісією ЛКП «Старий Львів» у складі заступника директора Пеха А.В., начальника технічного відділу Сівакова Д.М., покрівельника ОСОБА_4 складено акт про залиття на стелі та стіні житлової кімнати та кухні в квартирі. Відповідно до вищевказаного акту залиття відбулося внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище, що спричинене руйнуванням металевого покриття частини покрівлі буревієм, який мав місце 17.08.2021 р.

Відповідно до ст.ст. 322, 323 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 р., управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.

Відповідно, договір на управління багатоквартирним будинком між ЛКП «Старий Львів» та співласниками будинку в порядку, передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 р., не укладався. ЛКП «Старий Львів» не здійснює управління будинком АДРЕСА_5 , в порядку, передбаченому «Правилами надання послуги з управління багатоквартирним будинком», затверджених постановою КМУ від 05.069.2018 р. № 712. Відтак, ЛКП «Старий Львів» не є управителем будинку АДРЕСА_5 .

Згідно з довідки Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 4-31-2260 від 17.02.2023 р. балансоутримувачем будинку АДРЕСА_5 , є ЛКП «Центральне».

ЛКП «Старий Львів» відповідно до п. 1 ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11.10.2018 р. «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові» є надавачем лише житлово-комунальних послуг по будинку, а не по його утриманню (управлінню).

ЛКП «Старий Львів» надаються такі послуги: вивезення твердих побутових відходів; дератизація; обслуговування систем водопостачання та водовідведення; обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт; освітлення місць загального користування; прибирання місць загального користування.

Надання перелічених послуг підтверджується платіжним повідомленням на оплату послуг, з якого вбачається відсутність витрат на інші послуги, в т.ч. витрати з управління будинку.

Відтак, судом встановлено, що ЛКП «Старий Львів» не є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_5 .

Позивач стверджує, що внаслідок залиття квартири їй було завдано матеріальної шкоди у розмірі 67438, 9 грн., на підтвердження чого суду надано дефектний акт № 19/04 від 21.04.2022 р.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Правилами статей 77,78,79,80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказуваня. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт за встановленою формою.

Крім того, факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та мешканців квартир.

Отже, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, встановлено порядок та спосіб фіксування факту залиття квартир та його наслідків, а відтак за заявленими позовними вимогами спосіб їх доведення і є фіксування факту залиття квартири позивача та його наслідків у спосіб складання акту комісійного обстеження.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надав рекомендації, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наяність шкоди, б)протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, вина.

Отже, позивач зобов`язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

Відтак, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджують завдану шкоду внаслідок залиття квартири. Суд не бере до уваги наданий позивачем дефектний акт № 19/04 від 21.04.2022 р., так як такий в розумінні ст. 76 ЦПК України не є доказом у справі.

Судом встановлено, що згідно з актом про залиття на стелі та стіні житлової кімнати та кухні в квартирі від 03.09.2021 р., складеного комісією ЛКП «Старий Львів» у складі заступника директора Пеха А.В., начальника технічного відділу Сівакова Д.М., покрівельника ОСОБА_4 , залиття відбулося внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище, що спричинене руйнуванням металевого покриття частини покрівлі буревієм, який мав місце 17.08.2021 р. Тобто відсутній причинний зв`язок між шкодою, заподіяною позивачу, та поведінкою ЛКП «Старий Львів».

Тому, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 67438,9 грн. слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.п. 5, 9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.

Оскільки відповідачем було доведено, що дана шкода була завдана не з його вини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем у порядку передбаченому правилами ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Львівського комунального підприємства «Старий Львів» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Сербська, 15, ) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко