КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/2478/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Київ

Справа № 752/6470/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Кобилецьким Вячеславом Вікторовичем , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року, ухвалене у складі судді Шевченко Т.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсним комплексного договору про надання банківських послуг,

встановив:

У квітні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Банк Кредит Дніпро», в якому просив визнати недійсним комплексний договір про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, укладений між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 13.09.2012 року між сторонами укладено договір № 9603-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за якими можуть здійснюватись з використанням спеціального платіжного засобу - платіжної картки та надання овердрафту за цим рахунком. За умовами вказаного договору ОСОБА_1 отримав платіжну картку, поповнюючи її та проводячи платежі за дебетовою схемою.

У 2018 році з вказаної картки почали зникати грошові кошти, у зв`язку із чим ОСОБА_1 звернувся із письмовим запитом до банку. Листом від 25.07.2019 року банк повідомив позивача про те, що 31.12.2015 року між сторонами укладено договір про надання банківських послуг № 9604-КР, за яким позивач отримав кредитну картку з лімітом у розмірі 1 000 000 грн., фактично уклавши кредитний договір.

Позивач зазначає, що договір про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року є недійсним, оскільки такий договір позивач не підписував та волі на його укладення на виражав.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_1 - Кобилецький В.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення та неправильне судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновком експертизи №29441/29442/21-32 від 21.12.2021р було встановлено, що оспорюваний договір підписаний ОСОБА_1 . З вказаного висновку також було встановлено, що відповідачем наданий експертам для дослідження примірник договору, в якому підписи від імені позивача написані дуже схожим почерком, а слово «мільйон» написано без помилки.

На запит позивача до подання позову відповідачем було надано екземпляр договору №9604-КР від 31.12.2015 р., в якому підписи позивача явно підроблені, а слова та цифри «1000000,00 один міліон гривень» написані рукою невідомої особи (з помилкою в слові «мільйон»). Копію саме цього екземпляру договору позивач надав до своєї позовної заяви (який є в матеріалах , будучи впевненим, що договір підроблений. Експертам же був переданий на дослідження інший примірник договору (наданий відповідачем). Вказані маніпуляції з примірниками оспорюваного договору судом були проігноровані.

Крім того, ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» 28.01.2022 р. було проведено рецензування висновку експертів №29441/29442/21-32 від 21.12.2021 р. Згідно з консультативним висновком, складеним експертом вищого класу Бондар М.Є. почеркознавча експертиза у цивільній справі №752/6470/20, за результатами якої складено висновок експертів № 29441/29442/21-32 від 21.12.2021, проведена неповно та не об`єктивно, з недотриманням суттєвих методичних положень у галузі почеркознавчої експертизи, а зроблені в результаті досліджень категоричні позитивні висновки щодо виконання досліджуваних підписів і рукописних записів ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Вказане свідчить про порушення принципів об`єктивності та повноти експертного дослідження, визначених ст. 3 Закону України «Про судову експертизу», ч. 3 ст. 72 ЦПК України щодо обов`язку експерта провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на задані йому питання та ч. 1 ст. 102 ЦПК України стосовно докладного опису проведених експертом досліджень, зроблених у результаті них висновків та обґрунтованості відповідей на питання, поставлені судом.

Крім того, заключні експертні висновки (при визначенні по батькові особи, яка виконала досліджувані почеркові об`єкти) не відповідають поставленим питанням та опису процесу порівняльного дослідження, викладеному у дослідницькій частині висновку експертів № 29441/29442/21-32.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 113 ЦПК України, представником позивача було заявлене клопотання про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи. Однак, у заявленому клопотанні судом було необґрунтовано відмовлено. Замовити проведення повторної почеркознавчої експертизи самостійно в порядку ст.106 ЦПК України позивач не має змоги, оскільки примірник договору, наданий експертам відповідачем, в матеріалах справи відсутній. В результаті позивач був позбавлений права на належний захист своїх прав допустимими засобами, передбаченими ЦПК України. Отже, вважає, що судом було ухвалене формальне рішення без дослідження обставин, наведених в цій скарзі та з фактичним порушенням прав позивача на проведення повторної експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Банк Кредит Дніпро» - Сухая М.В. вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Вказує, що всі доводи, які були викладені позивачем в обґрунтування своїх вимог є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку під час розгляду справи та ухвалення рішення. Так, матеріали справи містять копію комплексного договору про надання банківських послуг №9604-КР від 31.12.2015 року, в п. 13 Розділу 11 «Інші умови» в якому зазначено, що клієнт підтверджує отримання картки, виданої за цим договором, з терміном дії до 31.12.2017 р. Звертає увагу, що у 2018 році, коли у позивача начебто стали зникати гроші, була дійсною інша платіжна картка, видана позивачу 10.10.2016 в рамках дії комплексного договору про надання банківських послуг №9604-КР від 31.12.2015 року. Саме в результаті використання цієї картки у позивача утворилась кредитна заборгованість перед банком, яка є предметом стягнення у справі № 753/11003/20, про яку банк повідомляв в суді першої інстанції.

Отже, кошти з картки, яка була випущена у 2012 році, не могли зникати в першу чергу у зв`язку з закінченням терміну її дії і неналежністю цієї карти до оскаржуваного договору. Крім того, під час укладання кредитного договору відповідальним (уповноваженим) працівником Банку було встановлено особу позивача ( ОСОБА_1 ), що підтверджується інформаційною довідкою про умови кредитування, засвідченою підписом позивача. Дана довідка була надана до суду першої інстанції разом з письмовими поясненнями відповідача. З банківських виписок вбачається, що позивач здійснював погашення заборгованості за відсотками за користування коштами та за самим кредитним договором №9604-КР від 31.12.2015 року. Тобто, на рахунок, який зазначено у кредитному договорі надходили кошти з метою погашення заборгованості.

Отже твердження позивача про те, що він не підписував оспорюваний договір та з його картки зникали кошти, є необґрунтованим, оскільки ним систематично проводилось погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивач фактично підтверджує отримання платіжної картки, якою він користувався у 2018 році, оскільки в іншому випадку йому не було б відомо про рух коштів на цій картці. Отже, заперечуючи підписання договору, позивач вказує на користування карткою, виданою в рамках цього договору і про обізнаність щодо руху коштів по рахунку, вказаному у цьому договорі.

Всупереч умовам кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у позивача перед відповідачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 02.07.2020 становить 1 600 826,91 грн., в зв`язку з чим банк був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Враховуючи викладене, даний позов ОСОБА_1 та апеляційна скарга є спробою позивача уникнути виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором, а саме повернення банку грошових коштів, як це визначено умовами кредитного договору.

Вказує, що апелянт не наводить суду в своїй апеляційній скарзі жодних вагомих підстав та доказів для призначення повторного експертного дослідження та взагалі не обґрунтовує зазначене клопотання.

Наявний в матеріалах справи висновок експертів містить відповіді на запитання суду, які були поставлені в ухвалі від 31.08.2021 року у справі № 752/6470/20, та є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 власноручно підписував паспорт споживчого кредиту, інформацію про умови кредитування від 31.12.2015 та комплексний договір пронадання банківських послуг № 9604-КР (Опитувальник) від 31.12.2015. Крім того, даний висновок містить застереження про те, що експерти попереджені про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку.

Зазначає, що підставою повторного призначення судової почеркознавчої експертизи представник позивача зазначив те, що начебто висновок експертів від 21.12.2021 є необґрунтованим та викликає сумніви в його правильності та посилається на консультативний висновок від 28.01.2022 (рецензія), який складено Бондар М.Є .

Звертає увагу суду, що рецензії на висновок судового експерта, як процесуального документа, не існує; обґрунтування, які зазначені в консультативному висновку є суб`єктивними твердженнями Бондар М.Є. , яка не несе жодної відповідальності за хибність таких тверджень, на відміну від експертів, які несуть кримінальну відповідальність за ст.384,385 КК України, про що вони були попереджені в ухвалі від 31.08.2021 та зазначили про це в експертному висновку від 21.12.2021.

Бондар М.Є. не несе жодної відповідальності, крім моральної, за свої міркування стосовно оцінки висновку експерта, його правильності й обґрунтованості, оскільки висловлює лише особисту суб`єктивну думку; у процесуальному законодавстві сформульовано загальне правило, яке характеризує допустимість доказів - обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; рецензування складено всупереч Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 3 лютого 2020 р. № 335/5; рецензію підготовлено особою, яка не є працівником державних спеціалізованих установ.

Отже, рецензія не є тим доказом в розумінні закону, який спростовує висновок експертизи, оскільки процедура рецензування висновків експертів не має за мету вплинути на його оцінку в судовому процесі.

Стверджує, що експертний висновок від 21.12.2021 є обґрунтованим, не викликає у експертів будь-яких сумнівів стосовно того, що підпис від імені ОСОБА_1 , виконані саме ОСОБА_1 . Наголошує, що матеріали справи містять й інші докази, які підтверджують факт укладення і виконання сторонами умов договору. Крім того, позивач сам зазначив про користування відповідною платіжною картою, виданою в рамках спірного договору.

В судовому засіданні представник позивача Кобилецький В.В. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача Сухая М.В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на недійсність комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, стверджуючи, що саме такого договору він не підписував та заперечує справжність свого підпису на ньому.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надав суду належних та допустимих доказів, не довів їх переконливість, а також не довів наявності обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, того, що не підписував оспорюваний правочин, а так само відсутність вільного волевиявлення на його укладення, а тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову за недоведеністю позовних вимог.

Виходячи з наявних у матеріалах справи, досліджених судом першої інстанції письмових доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 31.12.2015 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір про надання банківських послуг № 9604-КР, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт у сумі 1 000 000 грн. Проценти, комісії та платежі нараховуються банком згідно з діючими тарифів з обслуговування кредитних карток з пільговим періодом (т.1 а.с. 163;166-167).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.06.2020 року зобов`язано посадових осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» надати Голосіївському районному суду м. Києва оригінал комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року (т. 1 а.с. 21).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2021 року призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Зобов`язано посадових осіб АТ «Банк Кредит Дніпро» надати Голосіївському районному суду м. Києва оригінал комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року. (т. 1 а.с. 157-159).

На виконання вимог ухвали від 23.02.2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» надав суду першої інстанції оригінал комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи. (т.1 а.с. 163;166-167).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року, за клопотанням представника позивача, було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлені питання: «чи виконано підпис в графах «підпис клієнта» і « ОСОБА_1 » у інформації про умови кредитування, паспорті споживчого кредиту та комплексному договорі про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, а також рукописний текст «1 000 000 грн.» особисто ОСОБА_1 чи іншою особою?» (т. 1 а.с. 195-197).

Згідно з висновком експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 21.12.2021 року № 29441/29442/21-32 (т. 1 а.с. 215-233), підписи від імені ОСОБА_1 , які містяться:

- у графах «підпис клієнта (власника рахунку) ____» та « ОСОБА_1 ___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 9604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.;

- у графі «31.12.2015 р. _____ ( ОСОБА_1 ) в Інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року»;

- у графі «Підпис споживача:____» у паспорті споживчого кредиту від 31.12.2015 року - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_1 , які містяться:

- у графах «підпис клієнта (власника рахунку) ____» та « ОСОБА_1 ___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 9604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.;

- у графі «31.12.2015 р. _____ ( ОСОБА_1 ) в Інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року»;

- у графі «Підпис споживача:____» у паспорті споживчого кредиту від 31.12.2015 року - виконані ОСОБА_1 .

Рукописні записи:

- «1 000 000,00 один мільйон гривень» у графі «параметри кредиту»: бажана (max) сума, валюта:___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 9604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.;

- «1 000 000,00» в графі «сума кредиту» в інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року, - виконані ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК країни визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 3. ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1,2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, у даній справі підлягає встановленню обставина, чи підписував ОСОБА_1 комплексний договір про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

Встановлено, що за результатами проведеної почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 31.08.2021 року, судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було надано висновок від 21.12.2021 року № 29441/29442/21-32, відповідно до якого, у графах «підпис клієнта (власника рахунку) ____» та « ОСОБА_1 ___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 9604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.; у графі «31.12.2015 р. _____ ( ОСОБА_1 ) в Інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року»; у графі «Підпис споживача:____» у паспорті споживчого кредиту від 31.12.2015 року - виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

Підписи від імені ОСОБА_1 , які містяться: у графах «підпис клієнта (власника рахунку) ____» та « ОСОБА_1 ___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 9604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.; у графі «31.12.2015 р. _____ ( ОСОБА_1 ) в Інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року»; у графі «Підпис споживача:____» у паспорті споживчого кредиту від 31.12.2015 року - виконані ОСОБА_1 . Рукописні записи: «1 000 000,00 один мільйон гривень» у графі «параметри кредиту»: бажана (max) сума, валюта:___» у комплексному договорі про надання банківських послуг № 9604-КР (опитувальник) від 31.12.2015 р.; «1 000 000,00» в графі «сума кредиту» в інформації про умови кредитування від 31.12.2015 року, - виконані ОСОБА_1 .

Крім того, з висновку судової почеркознавчої експертизи від 21.12.2021 року вбачається, що для її проведення до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли: паперовий конверт №1, з описом вмісту вкладення, а саме: заява «Банк Кредит Дніпро» №б/н від 16.09.2021 року з додатками: 1. Оригінал «інформації про умови кредитування» від 31.12.2015р. на 1 арк.; оригінал «паспорт споживчого кредиту» від 31.12.2015 р. на 1 арк.; копія довіреності №6 від 04.01.2021 на 1 арк.; копія свідоцтва №4060/10 про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.08.2009, на 1 арк.; копія ухвали від 31.08.2021 на 3 арк. 2. Паперовий конверт №2 з описом вмісту вкладення, а саме: повідомлення від КНДІСЕ про залишення ухвали без виконання, на 2 арк. 3.Паперовий конверт №3 з описом вмісту вкладення, а саме: оригінал «комплексного договору про надання банківських послуг №9604-КР від 31.12.2015 р., на 1 арк., документи, що посвідчують повноваження представника AT «Банк Кредит Дніпро», на 2 арк. 4. Паперовий конверт №4, з описом вмісту вкладення, а саме: зразки почерку та підпису ОСОБА_1 , відібрані 23 лютого 2021 року, суддя Шевченко Т.М. на 6 арк., оригінали документів, які містять вільні зразки на 32 арк.

Проведення судової експертизи доручено експертам:

Полтавській Я.Р. - судовому експерту відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, яка має вищу освіту освітньо-кваліфікаційного рівня «магістра», четвертий кваліфікаційний клас судового експерта, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів» стаж експертної роботи з 2017 року (свідоцтво № 693-17 від 21.12.2017 видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 21.12.2022);

Красюку І.П. - заступнику завідувача відділу почеркознавчих досліджень лабораторії криміналістичних видів досліджень, судовому експерту вищого кваліфікаційного класу, який має вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень - «спеціаліст», що відповідає другому рівню за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 1.1 «Дослідження почерку і підписів», 2.1. «Дослідження реквізитів документів», 2.3. «Дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів», стаж експертної роботи з 2005 року (свідоцтво від 28.12.2020, № 160-Д, видане ЦЕКК МЮ України, дійсне до 28.12.2023).

Про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків експерти попереджені.

Отже, висновок судової почеркознавчої експертизи було проведено судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Полтавською Я.Р. та Красюком І.П. на підставі оригіналу комплексного договору про надання банківських послуг №9604-КР від 31.12.2015 року, наданого відповідачем.

Вказаний висновок експертизи достатньо обґрунтований, його дослідницька частина має узгодженість з підсумковим висновком експертизи, підстави для сумніву у його правильності у суду апеляційної інстанції відсутні.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини та наявний в матеріалах справи висновок судової почеркознавчої експертизи від 21.12.2021 року № 29441/29442/21-32, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надав суду належних на допустимих доказів на спростування висновку судових експертів, не довів та не надав доказів наявності обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, факт підписання іншою особою, а не ОСОБА_1 , договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 , відсутність вільного волевиявлення на його укладення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, та надав правильну правову оцінку заявленим сторонами доводам та наданим доказам і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем для проведення експертизи експертам на дослідження був переданий інший примірник договору, а не той, який отриманий позивачем від відповідача до звернення до суду з даним позовом, та був доданий до позовної заяви, в якому підписи позивача явно підроблені, а слова та цифри «1000000,00 один міліон гривень» написані рукою невідомої особи, а тому є підстави для проведення повторної експертизи, - колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач до позовної заяви надав : копію інформації по умови кредитування (а.с. 6), копію комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року (а.с. 7), та копію вимоги про погашення заборгованості (а.с. 8). Вказані копії засвідчені адвокатом Кобилецьким В.В. з печаткою «згідно з оригіналом», таким чином підтвердивши відповідність цієї копії його оригіналу, тобто наявність оригіналів таких доказів у позивача.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч.6 ст. 95 ЦПК України).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при обговоренні клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, колегією суддів поставлено питання представнику позивача щодо надання оригіналу комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, копія якого була засвідчена при зверненні до суду з даним позовом записом «З оригіналом згідно»( а.с. 7, т. 1).

В судовому засіданні 30.03.3023 року апеляційним судом по справі була оголошена перерва для надання оригіналу комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, наявного у позивача, проте представник позивача такий доказ суду не надав.

Враховуючи положення ч.6 ст. 95 ЦПК України, наявність сумнівів у відповідності поданої копії договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року ( а.с. 7, т. 1), не надання суду його оригіналу, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги вказаний доказ, а тому доводи в цій частині вважає необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у проведенні повторної судової почеркознавчої експертизи, колегія судів відхиляє, враховуючи наступне.

Порядок та умови проведення судових експертиз врегульовані Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5.

Згідно з п. 1.1 глави 1 розділу I в редакції Наказу Міністерства юстиції № 83/5 від 10.01.2019 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Такою експертизою вирішуються і деякі неідентифікаційні завдання (установлення факту виконання рукописного тексту під впливом будь-яких факторів, що заважають (природних: хворобливий стан, хронічні захворювання, вікові зміни; тимчасових зовнішніх: незвичне тримання засобу для писання, незвична поза, обмеження зорового контролю тощо; тимчасових внутрішніх: алкогольне сп`яніння, фармакологічні, наркотичні засоби тощо; штучних: викривлення письма зміненими рухами); визначення статі виконавця, а також належності його до певної групи за віком тощо).

Об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань.

Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Отже, на виконання вимог ст. ст. 104, 107 ЦПК України, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертних та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5, суд повинен надати експерту об`єкти дослідження (оригінали досліджуваних документів) і зразки для порівняльного дослідження: вільні зразки підпису (почерку) станом на час вчинення оспорюваного правочину, а також умовно-вільні та експериментальні зразки.

Разом з тим, представником позивача не надано оригіналу комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, копія якого подана позивачем при зверненні до суду та на яку посилається позивач в позовній заяві на підтвердження своїх позовних вимог, що засвідчена його представником (а.с. 7), у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати експертам для проведення почеркознавчого дослідження саме цього оригіналу примірника договору, а тому проведення повторної експертизи є неможливим, відповідно, підстави для її проведення відсутні.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що судом першої інстанції безпідставно не було прийнято до уваги та не надано оцінки консультативному висновку, складеному ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» 28.01.2022 р. за результатами рецензування висновку експертів КНДІСЕ №29441/29442/21-32 від 21.12.2021 р., - колегія суддів також відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно з консультативним висновком, складеним експертом вищого класу, кандидатом юридичних наук Бондар М.Є. за заявою представника позивача - адвоката Кобилецького В.В., рецензент надала висновок про те, що почеркознавча експертиза у цивільній справі №752/6470/20, за результатами якої складено висновок експертів № 29441/29442/21-32 від 21.12.2021, проведена неповно та не об`єктивно, з недотриманням суттєвих методичних положень у галузі почеркознавчої експертизи, а зроблені в результаті досліджень категоричні позитивні висновки щодо виконання досліджуваних підписів і рукописних записів ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Разом з тим, зазначений висновок правильно не прийнятий до уваги судом першої інстанції, оскільки в ньому не зазначено про те, що експерт Бондар М.Є. попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

При цьому процесуальний закон не передбачає рецензування висновків судової експертизи, проведеної на підставі ухвали суду.

Відповідно до ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Однак, виходячи із обставин, якими представник позивача обґрунтовує підстави призначення повторної судової почеркознавчої експертизи, за відсутності оригіналу комплексного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, копія якого була додана до позовної заяви, призначення такої експертизи колегія суддів вважає неможливим.

Отже, позивач не довів належним та допустимими доказами обставини, на які він посилався як підставу позовних вимог, - недодержання письмової форми спірного договору про надання банківських послуг № 9604-КР від 31.12.2015 року, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та висновком експертів.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Кобилецьким Вячеславом Вікторовичем , - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 08 травня 2023 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.