Справа № 202/5915/23
Провадження № 2/202/1615/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєльченко Л.А., за участі секретаря судового засідання Салінської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в спрощеному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на час навчання,

В С Т А Н О В И В :

Звернувшись до суду з цим позовом, представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Нестерчук С.В., зазначив, що 28.07.2001 року між ОСОБА_1 та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Індустріальним районним управлінням юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №485. Від подружнього життя сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 23.10.2014 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірваний.

Представник позивача зазначає, що після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 залишився проживати з батьком, позивачем у справі. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надавала. У 2022 році ОСОБА_5 поступив на денну форму навчання до Навчально-наукового інституту права та міжнародно-правових відносин Університету митної справи та фінансів. Відповідач після досягнення сином повноліття також не надає матеріальної допомоги. В той же час, в січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_6 , 2012 року народження в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 до виповнення повноліття дитини. 14.02.2023 року такий судовик наказ було видано.

Представник позивача зазначає, що син сторін ОСОБА_5 навчається на денний формі на першому курсі, навчання є платним; за півріччя його навчання сплачено 21 000 грн. Також ОСОБА_5 щодня їздить до навчального закладу; для навчання потребує комп`ютерної техніки, облаштування та забезпечення навчального місця. Тому, посилаючись на положення ст. 199,181,182 Сімейного кодексу України, просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, у розмірі 12 000 грн. щомісяця до досягнення ним 23 років, за умови, що він буде навчатися.

Ухвалою від 06.04.2023 року позовна заява прийнята, відкрито провадження, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року у справі залучено у якості третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник, адвокат Довгопола О.О. позовні вимоги не визнали. Заперечуючи проти позову, зазначили, що позивач ОСОБА_1 проживає зі своєю новою сім`єю, дружиною і малолітнім сином, по АДРЕСА_1 . Їх син, ОСОБА_5 , до квітня 2023 року проживав з бабусею по адресою: АДРЕСА_2 , а на даний час проживає разом зі своєю дівчиною за іншою адресою, тобто окремо від позивача. Відповідач зазначає, що позивачем не надано суду доказів, що ОСОБА_5 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Відповідач також зазначила, що їх син ОСОБА_5 дійсно навчається на першому курсі вищого навчального закладу, але навчання відбувається дистанційно. Зазначила, що позивачем не надано суду доказів, де зазначено вартість навчання ОСОБА_3 ; вибір навчання сина за контрактом з нею не погоджувався. Також зазначила, що ОСОБА_5 є приватним підприємцем, самостійно працює і забезпечує себе. Вона, відповідач, за можливості, завжди допомагала і допомагає синові матеріально. Сплачувати аліменти у розмірі 12 000 грн. вона не в змозі, оскільки на її утриманні знаходиться малолітня донька; вона, хоча і працює, але розмір заробітної плати невеликий. Вважає, що з даним позовом ОСОБА_1 звернувся не через те, що він утримує сина ОСОБА_3 , а у зв`язку з тим, що вона за судовим наказом стягнула з ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітньої доньки. Просила у задоволені позову відмовити.

Третя особа на стороні позивача, ОСОБА_3 , підтримав позов. Зазначив, що проживає з батьком, зареєстрований як приватний підприємець, працює; навчається на першому курсі університету дистанційно.

Вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши, надані сторонами письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що розірваний рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2014 року. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-9).

Відповідно до довідки від 26.04.2023 року №31/175, виданої Навчально-науковим інститутом права та міжнародно-правових відносин, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу ННІ права та міжнародно-правових відносин Університету митної справи та фінансів денної форми навчання. Навчання проводиться за кошти фізичних та юридичних осіб.

З показів сторін і третьої особи встановлено, що з відповідачем ОСОБА_2 проживає малолітня донька сторін ОСОБА_8 , 2012 року народження, на утримання якої за судовим наказом, виданим Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, з ОСОБА_1 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) останнього. ОСОБА_2 працює, отримує зарплату приблизно 3000 на місяць.

З показів позивача і свідка ОСОБА_9 , яка є рідною тіткою ОСОБА_3 , 2005 року народження, встановлено, що до квітня 2023 року останній проживав зі своєю бабкою за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час ОСОБА_5 проживає зі своєю дівчиною, окремо від батька і бабусі. Позивач ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 зі своєю сім`єю (дружина,їх малолітня дитина).

З показів позивача і третьої особи ОСОБА_3 встановлено, що останній цей рік навчався дистанційно; ОСОБА_3 займається підприємництвом, є приватним підприємцем.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних спірних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Як передбачено ст. 199 цього Кодекс у, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановивши під час розгляду справи, що ОСОБА_3 , 2005 року народження, є повнолітнім сином сторін, навчається в учбовому закладі на денній формі навчання, навчання є платним, проте позивачем не доведено, не надано відповідних доказів того, що син ОСОБА_10 проживає разом з ним і знаходиться на його утриманні, суд не вбачає правових підстав для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_11 на час його навчання .

Суд також вважає недоведеним той факт, що ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, оскільки він самостійно працює, є приватним підприємцем. Платіжні квитанції за навчання на а.с. 15,16 підтверджують, що оплата здійснена самим ОСОБА_3 .

Відмовляючи у задоволені позову, судом також враховується, що разом з відповідачем проживає малолітня донька сторін; відповідач працює, але отримує невелику зарплату, отримує аліменти від позивача на утримані доньки. Судом також враховується, що позивачем не погоджувалось з відповідачем навчання їх сина ОСОБА_11 за контрактною формою навчання в учбовому закладі, вартість якого під час розгляду справи позивачем не доведена.

Відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому, відмовляючи у задоволені позову, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.