Справа № 461/5197/22 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/249/23 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника відповідача Слиш Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року у справі за позовом Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича до Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року Фермерське господарство (далі ФГ) Бурки В.В. звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з Львівської обласної прокуратури 100000000 грн. на відшкодування матеріальної (не доодержаних доходів) та моральної шкоди, завданої в результаті незаконного звинувачення представника даного фермерського господарства у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.85 КУпАП, незаконного закриття кримінальної справи (кримінального провадження), тривалого та неефективного проведення розслідування шляхом прийняття незаконних рішень щодо державних інспекторів Львівсько-Закарпатської міжобласної інспекції по охороні та відтворенню водних живих ресурсів та врегулюванню рибальства у водоймах України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року провадження в даній справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатись за правилами господарського судочинства.

Ухвалу суду оскаржив позивач ФГ Бурки В.В., просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, зокрема, не дослідив питання, чи Львівська обласна прокуратура є суб`єктом, наділеним господарською компетенцією, та чи вказана позовна заява стосується обставин, які виникли при укладенні, зміні і виконанні правочинів у господарській діяльності між Львівською обласною прокуратурою та фермерським господарством.

Вважає, що суд зробив завідомо неправдиві висновки, які суперечать вимогам ГК України та ГПК України.

Звертає увагу, що судом неправильно застосовані норми статей 6, 19, 40, 68, 129-1, 151-2 Конституції України.

В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги ФГ Бурки В.В. до Львівської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатись в порядку господарського судочинства.

Такі висновки ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, з огляду на наступне.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтею 4 ГПК України визначено право юридичної особи на звернення до господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Повноваження прокурора визначаються статтею 121 Конституції України та Законом України «Про прокуратуру».

Спори, що виникають між юридичними особами та представниками прокуратури при реалізації ними своїх повноважень, за своїм суб`єктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

У справі, яка переглядається, ФГ Бурки В.В. заявило вимогу до прокуратури Львівської області про відшкодування шкоди, заподіяної діями суб`єкта владних повноважень, така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №461/1930/16-ц (провадження №14-60цс18), який в силу вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає обов`язковому застосуванні судами при розгляді аналогічних справ.

Отже, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про закриття провадження в даній справі на тій підставі, що спір підвідомчий судам господарської юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 23 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 12 травня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич