Справа № 2-667/11
Провадження №6/523/23/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Ахламової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в м. Одесі, цивільну справу за заявою боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа по цивільній справі № 2-667/11 таким, що не підлягає виконанню, скасування арешту, заінтересовані особи: стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», стягувач АТ «Укрсиббанк», Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, скасування арешту, якою просить:

- визнати виконавчий лист по цивільній справі № 2-667/11, виданий Суворовським районним судом м. Одеса про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в загальному розмірі 27 689, 36, заборгованості за кредитним договором №0 від 25 квітня 2007 року в загальному розмірі 392 141,59 грн., заборгованості за кредитним договором №0 від 11 грудня 2007 року в загальному розмірі 172 307,79 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього 593 958, 74 грн. суми заборгованості за кредитним договором таким що не підлягає виконанню;

- скасувати арешт накладений постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.09.2011 року, ВП №286999295, реєстраційний номер обтяження: № 11624313.

Обґрунтована заява тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 січня 20011 року по справі №2-667/11 солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в загальному розмірі 27 689, 36 грн., заборгованості за кредитним договором №0 від 25 квітня 2007 року в загальному розмірі 392 141,59 грн., заборгованості за кредитним договором №0 від 11 грудня 2007 року в загальному розмірі 172 307,79 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього стягнуто 593 958, 74 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №2-667/11. Заборгованість перед АТ «Укрсиббанк» була погашена заявником ще 01.07.2011 року, тобто в добровільному порядку, ще до пред`явлення виконавчого листа до виконання. Повне погашення заборгованості, на думку заявника, є однозначною підставою для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню. Погашення заборгованості 01.07.2011 року підтверджується виписками АТ «Укрсиббанк» по кредитним договорам за період з 25.04.2007 по 16.07.2020, квитанціями від 01.07.2011р. №42, 40, 37, 31, 34, 22, 41. Крім того, згідно довідки АТ «Укрсиббанк» вих. № 60-2-12/28-363 від 10.08.2022 року. Банком повідомлено що клієнт ОСОБА_1 не має станом на 10.08.2022р. отриманих та непогашених кредитів в АТ «Укрсиббанк». Вважає вказаний виконавчий лист таким що не підлягає виконанню, у зв`язку із припиненням зобов`язання до відкриття виконавчого провадження. Крім того, постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.09.2011р. ВП №28699295 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-667/11, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 29.03.2011 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №307499725 від 16.08.2022р. міститься запис №11624313 про арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 286699295, 16.09.2011, перший Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ст. д/в ОСОБА_3 . Заявник вважає наведений арешт таким, що накладений помилково, оскільки накладений після 2,5 місяців з дати фактичного погашення заборгованості перед банком. Нормативно заявник обґрунтовує заяву наступними правовими нормами: ст.ст. 260, 432 ЦПК України.

У судове засідання заявник (боржник) ОСОБА_1 не з`явилась, була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою, її представник адвокат Ошарін Д.С. наполягав на задоволенні заяви, просив розглянути подану заяву за його та довірителя відсутності. Також надав заперечення на відзив ТОВ «Вердикт Капітал», згідно якого зазначив, що: така підстава, як пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після припинення зобов`язання по справі, є достатньою для визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню; погашення заборгованості за кредитними договорами до відкриття виконавчого провадження підтверджується виписками АТ «Укрсиббанк» за період з 25.04.2007 року по 16.07.2020 року, квитанціями на загальну суму 644123,34 грн.; скасування арешту в рамках даної справи є доцільним виходячи із принципа процесуальної економії та враховуючи безпідставне існування наведеного арешту протягом більше 10 років.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується розпискою, його представник адвокат Ошарін Д.С. надав заяву про розгляд справи за його та довірителя відсутності.

Стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» не забезпечив участь свого представника до судового засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на його офіційну електронну адресу, та на електронну адресу його представника. Письмовими запереченнями просив відмовити у задоволенні заяви, з наступних підстав: з 2011 року здійснювалась заміна стягувача в кредитних зобов`язаннях, у тому числі в судовому порядку, яка би не відбувалась якщо би була погашена заборгованість; довідка АТ «Укрсиббанк» про відсутність у ОСОБА_1 кредитних договорів з банком не є належним доказом виконання зобов`язань за виконавчим листом №2-667/11, виданим Суворовським районним судом м. Одеси 29.03.2011 року. Задоволення заяви ОСОБА_1 призведе до порушення прав стягувачів.

Стягувач АТ «Укрсиббанк» не забезпечив участь свого представника до судового засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на його офіційну електронну адресу.

Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не забезпечив участь свого представника до судового засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки на його офіційну електронну адресу.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви.

Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання та скасування арешту, суд дійшов висновків щодо відмови у задоволенні поданої заяви.

Щодо визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд установив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 січня 2011 року по справі №2-667/11 солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в загальному розмірі 27 689, 36, заборгованості за кредитним договором №0 від 25 квітня 2007 року в загальному розмірі 392 141,59 грн., заборгованості за кредитним договором №0 від 11 грудня 2007 року в загальному розмірі 172 307,79 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього стягнуто 593 958,74грн.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №2-667/11.

Постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.09.2011 року було відкрито ВП №28699295, з виконання виконавчого листа №2-667/11, виданого 29.03.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 593 938,74 грн.

Згідно Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 307499725 від 16.08.2022, в рамках виконавчого провадження №28699295, постановою Першого Суворовського відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ст. д/в ОСОБА_3 , В-15/948, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.09.2022 року №44087: при перевірці Автоматизованої системи виконавчого провадження, у Відділі перебувало виконавче провадження № 28699295 з примусового виконання виконавчого листа №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 593 938,74 грн. Постановою від 29.12.2011 року вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування. Виконавче провадження знищено, відповідно до пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року. На теперішній час, стягнень з ОСОБА_1 у Відділі не проводиться.

Ухвалами Суворовського районного суду м. Одеси від 23.01.2013 року та від 04.04.2013 року по справі №523/2646/13-ц: замінено сторону у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа №2-667/11 від 16.09.2011 року, виданого 29.03.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу зі стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на стягувача ПАТ «Дельта Банк», за кредитним договором №0 від 15.12.2006р.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2020 року по справі №2-667/11:

-здійснено заміну сторони - стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (код за ) у виконавчих листах виданих Суворовським районним судом міста Одеси у справі № 2-667/11, відповідно до яких стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми заборгованості за Кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в сумі 27 689,36 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 23 780 грн. 25 коп., заборгованість за відсотками - З 037 грн. 45 коп., пеня за прострочення тілу кредиту - 647 грн. 70 коп., пеня за прострочення відсотків по кредиту - 223 грн. 96 коп., на правонаступника - ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР»;

-поновлено пропущений строк пред`явлення виконавчих листів виданих Суворовським районним судом міста Одеси у справі № 2-667/11, відповідно до яких стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми заборгованості за Кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в сумі 27 689,36 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 23 780 грн. 25 коп., заборгованість за відсотками - 3 037 грн. 45 коп., пеня за прострочення тілу кредиту - 647 грн. 70 коп., пеня за прострочення відсотків по кредиту - 223 грн. 96 коп.;

-видано дублікати виконавчих листів, виданих Суворовським районним судом міста Одеси у справі № 2-667/11, відповідно до яких стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суми заборгованості за Кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в сумі 27 689,36 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 23 780 грн. 25 коп., заборгованість за відсотками - З 037 грн. 45 коп., пеня за прострочення тілу кредиту - 647 грн. 70 коп., пеня за прострочення відсотків по кредиту - 223 грн. 96 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. від 18.03.2021 року - закінчено виконавче провадження № 62565616, по виконанню виконавчого листа №2-667/11, виданого 27.03.2020, стягувач ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», боржник ОСОБА_1 , у зв`язку із його виконанням.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2021 року по справі №2-667/11 замінено вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа №2-667/11 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0.

Згідно довідки АТ «Укрсиббанк» від 10.08.2022 року, ОСОБА_1 , станом на 10.08.2022 року, отриманих та непогашених кредитів перед АТ «Укрсиббанк» не має.

Суд виходить із того, що статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

З огляду на викладене, судом встановлено, що станом на дату розгляду судом заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню:

-постановою від 29.12.2011 року було повернуто виконавчий документ №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення боргу за трьома кредитними договорами, стягувачу, на підставі п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» - «стягувач перешкоджає провадженню, або не здійснює авансування»;

-відсутні відкриті виконавчі провадження з виконання виконавчого листа №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в загальному розмірі 27 689, 36, заборгованості за кредитним договором №0 від 25 квітня 2007 року в загальному розмірі 392 141,59 грн., заборгованості за кредитним договором №0 від 11 грудня 2007 року в загальному розмірі 172 307,79 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього стягнуто 593 958, 74 грн. суми заборгованості за кредитним договором;

-місцезнаходження виконавчого листа №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, суду невідомо;

-ухвалами Суворовського районного суду м. Одеси від 23 січня 2013 року та від 04 квітня 2013 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на стягувача ПАТ «Дельта Банк» у праві вимоги за кредитним договором № 0 від 15.12.2006 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2020 року: здійснено заміну сторони стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР», за кредитним договором № 0.

-закінчено виконавчі провадження № 62565616 та №62563157 по виконанню виконавчого листа №2-667/11, виданого 27.03.2020, стягувач ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо заборгованості за Кредитним договором №0 від 15 грудня 2006 року в сумі 27 689,36 грн., що складається з: заборгованість за кредитом - 23 780 грн. 25 коп., заборгованість за відсотками - З 037 грн. 45 коп., пеня за прострочення тіла кредиту - 647 грн. 70 коп., пеня за прострочення відсотків по кредиту - 223 грн. 96 коп., у зв`язку із виконанням вимог виконавчих документів;

-замінено вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа №2-667/11 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 (ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2021 року по справі №2-667/11);

Тобто, фактично з моменту закінчення виконавчого провадження у 2011 році, відбулось відступлення права вимоги за двома кредитними договорами на користь різних стягувачів. Судом видавався дублікат виконавчого листа щодо одного із кредитних договорів. При цьому, виконавче провадження № 62565616 по виконанню виконавчого листа №2-667/11, виданого 27.03.2020, щодо стягувача ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», боржник ОСОБА_1 , стосовно заборгованості за Кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в сумі 27689,36 грн. закінчено, у зв`язку із виконанням.

У 2021 році була здійснена заміна вибулого стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №0.

Суд зазначає, що наведені ухвали про заміну стягувача та видачу дубліката виконавчого листа, щодо одного із договорів, у встановленому законом порядку боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не оскаржувались.

Вищенаведені обставин, на думку суду, унеможливлюють визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа 2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за трьома кредитними договорами, на загальну суму 593 958, 74 грн.

Крім того, суд вважає що недоцільно ставити питання про визнання виконавчого листа 2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, таким що не підлягає виконанню, при зміні суттєво обставин з 2011 році, зокрема:

-невідомо чи взагалі наявний у стягувача наведений виконавчий лист 2-667/11 від 29.03.2011 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси, та повернутий стягувачу у 2011 році державним виконавцем;

-за двома кредитними договорами, із трьох, відбулась заміна стягувачів, видавався дублікат виконавчого листа;

-виконавче провадження щодо одного із кредитних договорів, за яким відбувалась заміна стягувача завершено, у зв`язку із повним погашенням боржниками заборгованості.

Одночасно, у судовому засіданні не знайшли своє підтвердження доводи заявника про погашення заборгованості, за виконавчим листом № 2-667/11 від 29.03.2011 року, виданим Суворовським районним судом м. Одеси, за трьома кредитними договорами, в загальній сумі 593 958, 74 грн., до відкриття виконавчого провадження постановою від 16.09.2011 року ВП №28699295, внаслідок чого обов`язок боржників припинився.

Суду надано квитанцію № 42 від 01.07.2011 року на суму 157257,73 грн. з призначенням платежу: погашення заборгованості згідно кредитного договору №884. Разом із тим, виконавчий лист № 2-667/11 від 29.03.2011 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси, не видавався стосовно кредитного договору №884.

Надані суду квитанції №40 від 01.07.2011 року, №37 від 01.07.2011 року, №31 від 01.07.2011 року, №34 від 01.07.2011 року підтверджують лише здійснення валютно-обмінної операції, а не погашення заборгованості за кредитними договорами.

Квитанція №22 від 01.07.2011 року підтверджує лише зарахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_2 в сумі 241 725, 00 грн.

Із наданих суду виписок руху коштів по кредитним договорам, не можливо встановити повне погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-667/11 від 29.03.2011 року, виданим Суворовським районним судом м. Одеси, до відкриття виконавчого провадження - постановою від 16.09.2011 року ВП №28699295, як про це зазначає заявник.

В свою чергу, довідка АТ «Укрсиббанк» від 10.08.2022 року про те, що ОСОБА_1 , станом на 10.08.2022 року, отриманих та непогашених кредитів перед АТ «Укрсиббанк» не має, із урахуванням обставин відступлення прав вимог за кредитними договорами на користь інших стягувачів, не є належним доказом припинення обов`язку боржника, та наявності правових підстав для визнання виконавчого листа № 2-667/11 від 29.03.2011 року таким, що не підлягає виконання.

Крім того, погашення заборгованості до відкриття виконавчого провадження постановою від 16.09.2011 року ВП №28699295 спростовується також тим, що закінчено виконавчі провадження № 62565616 та №62563157 у 2021 році по виконанню виконавчого листа №2-667/11, виданого 27.03.2020, стягувач ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо заборгованості за Кредитним договором №0 від 15 грудня 2006 року в сумі 27 689,36 грн., у зв`язку із виконанням вимог виконавчих документів.

Тобто, лише у 2021 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснили погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 15 грудня 2006 року.

В свою чергу, якщо заявник вважала що заборгованість за трьома кредитним договорами є погашеною ще до відкриття виконавчого провадження постановою від 16.09.2011 року ВП №28699295, незрозумілим є не оскарження з 2011 року самої постанови про відкриття виконавчого провадження та накладених арештів.

Також суд зауважує на тому, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права (порушеного, невизнаного або оспорюваного) та інтересу.

Із урахуванням суттєвої зміни обставин, з моменту видачі виконавчого листа №2-667/11 у 2011 році, не перебування даного виконавчого листа на виконанні, суду незрозуміло яким чином визнання виконавчого листа №2-667/11 від 29.03.2011 року поновить права заявника ОСОБА_1 . У випадку коли порушення прав заявник вбачає в існуванні арешту, який вона також просить зняти даною заявою, то суд вважає за необхідне роз`яснити, що існують встановлені законом процесуальні процедури зняття такого арешту, як у судовому, так і позасудовому порядку, і без визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду" .

У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в загальному розмірі 27 689, 36, заборгованості за кредитним договором №0 від 25 квітня 2007 року в загальному розмірі 392 141,59 грн., заборгованості за кредитним договором №0 від 11 грудня 2007 року в загальному розмірі 172 307,79 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього стягнуто 593 958, 74 грн. суми заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню.

Щодо скасування арешту накладеного постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.09.2011р., ВП №28699295, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд виходить із того, що будь-яке звернення заявника до суду повинно мати на меті поновлення свого порушеного права. У даному випадку, заявник також зазначає про те, що визнання виконавчого листа №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси, таким що не підлягає виконанню, буде мати наслідком скасування арешту, накладеного постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.09.2011 року, ВП №286999295, реєстраційний номер обтяження: № 11624313, який порушує його права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

За даних обставин, суд вважає, що для заявника ОСОБА_1 , яка має статус боржника за виконавчим листом №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданим Суворовським районним судом м. Одеси, на майно якої накладено арешт з метою забезпечення виконання рішення суду, передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 19.01.2022 у справі № 577/4541/20, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 904/51/19 (провадження N 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі N 712/12136/18 (провадження N 61-4726св19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі N127/11276/20 (провадження N 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі N369/3757/20 (провадження N 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі N 201/6486/20 (провадження N 61-19066св20), які суд в силу вимог ч.6 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому, суд вважає що не може бути застосовано принцип процесуальної економії, на який посилається представник заявника, оскільки крім іншого, суд також не знайшов підстав для визнання таким що не підлягає виконанню виконавчого листа №2-667/11 від 29.03.2011 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 260, 353, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа по цивільній справі № 2-667/11, виданого Суворовським районним судом м. Одеса про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми заборгованості за кредитним договором № 0 від 15 грудня 2006 року в загальному розмірі 27 689, 36, заборгованості за кредитним договором №0 від 25 квітня 2007 року в загальному розмірі 392 141,59 грн., заборгованості за кредитним договором №0 від 11 грудня 2007 року в загальному розмірі 172 307,79 грн., судового збору у розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 гривень, а всього 593 958, 74 грн. суми заборгованості за кредитним договором - таким що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: стягувач: ТОВ «Вердикт Капітал», стягувач: АТ «Укрсиббанк», Перший Суворовський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник ОСОБА_2 відмовити.

Провадження у справі в частині заяви боржника ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 16.09.2011 року, ВП №286999295, реєстраційний номер обтяження: № 11624313 - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повну ухвалу суду складено 22.03.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко