ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5411/23 Справа № 182/6402/21 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/6402/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2023 року, яке ухвалено суддею Рунчевою О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_3 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 16.11.2011 року.

У порушення ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України та умов Договору, ОСОБА_3 зобов`язання належним чином не виконувала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Відповідачі по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проживали разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, тому вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

На виконання вимог зазначених норм, позивачем 21.11.2020 року була направлена претензія кредитора до Другої нікопольської державної нотаріальної контори.

04.12.2020 року позивачем отримано відповідь Другої нікопольської державної нотаріальної контори, згідно якої спадкоємці після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора.

08.06.2021 року до спадкоємців ОСОБА_3 було направлено листи - претензії, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але безрезультатно.

Станом на дату смерті, заборгованість позичальниці перед банком за кредитним договором №б/н від 16.11.2011 року становить 18461,20 грн., яка складається з: 18461,20 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 18461,20 грн. за кредитним договором № б/н від 16.11.2011 року та понесені судові витрати у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно наданого на запит суду Нікопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2144 від 06.11.2019 року (а.с.93-95).

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 20.01.2022 року провадження у справі за позовною заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрито, у зв`язку з його смертю.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що підтвердженням спільного місця проживання померлої ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 є копії паспортів з відміткою про реєстрацію, з яких слідує, що вони зареєстровані за однією і тією ж адресою. Ураховуючи наведене, суд дійшов помилкового висновку про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав доказів про фактичне спільне проживання померлої ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 , оскільки, на час смерті позичальниці та на теперішній час, відповідач зареєстрований і проживає за тією ж адресою, що і боржниця. Крім того, судом не встановлено, що відповідач відмовився від прийняття спадщини, а тому відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина після померлої ОСОБА_3 належить йому з часу її відкриття. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому, в постанові від 18 вересня 2019 року по справі №640/6274/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, та, оскільки відповідач не надав доказів того, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавиці по кредиту, позивач вважає, що на ньому лежить обов`язок відшкодування боргу спадкодавиці в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 16.11.2011 року ОСОБА_3 підписала Заяву № б/н у Закритому акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позичальницею ОСОБА_3 отримано кредит у розмірі 16000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.27).

Своїм підписом у Заяві №б/н від 16.11.2011 року (а.с.27) ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що дана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у Заяві. ОСОБА_3 ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банка, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Визнання угоди є факт користування картрахунком та використання кредитних коштів.

ОСОБА_3 зобов`язання належним чином не виконала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.56).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.8-16), заборгованість ОСОБА_3 за спірним договором визначена позивачем в розмірі 18461,20 грн., яка складається з: 18461,20 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 18461,20 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. -заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625; 0,00 грн.- нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

12.11.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив претензію кредитора до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.58), в якій просив повідомити чи відкривалася спадкова справа після померлої боржниці ОСОБА_3 , включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлої про наявність заборгованості, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржниці, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину.

Згідно відповіді Другої Нікопольської державної нотаріальної контори на претензію (а.с.59), після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа № 283/2020. Відомості про коло спадкоємців, про наявність спадкового майна, його склад, місцезнаходження та вартість, у нотаріуса на день відповіді відсутні. При зверненні спадкоємців ОСОБА_3 дана претензія буде доведена до відома.

Позивачем було направлено лист-претензія відповідачу ОСОБА_1 за місцем реєстрації (а.с.60), який залишено без реагування.

З копії спадкової справи № 283/2020, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що надійшла на запит суду (а.с.118-127), встановлено наступне. 24.11.2020 року Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою зареєстровано претензію кредитора Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с.120). Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 62589481 від 24.11.2020 року (а.с.126). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62590550 від 24.11.2020 року (а.с.126 зворот), щодо ОСОБА_3 інформація відсутня.

ОСОБА_1 із заявою про прийняття чи відмову від спадщини протягом шести місяців до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрита на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт прийняття спадщини після смерті позичальниці саме відповідачем ОСОБА_1 та наявність спадкового майна, одержаного відповідачем у спадщину й можливість погашення зобов`язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Звертаючись з позовом до відповідача ОСОБА_1 , як до спадкоємця ОСОБА_3 , позивач мав довести, що саме відповідач є спадкоємцем майна померлої.

Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 , відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому, статтями 1222, 1223 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статей статтях 1261-1265 цього Кодексу, такими особами, з урахуванням черговості спадкування, є: діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (перша черга); рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (друга черга); рідні дядько та тітка спадкодавця (третя черга); особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга); інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення , утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї (п`ята черга).

Згідно матеріалів справи, за паспортними даними відповідача ОСОБА_1 та спадкодавиці ОСОБА_3 , адреса їх реєстрації є спільною: АДРЕСА_1 .

Однак, реєстрація зазначених осіб за однією адресою не спростовує висновок суду про відсутність підстав вважати відповідача ОСОБА_1 спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 , оскільки лише сам факт реєстрації місця проживання відповідача разом зі спадкодавицею, без наведення конкретних аргументів та надання доказів, не свідчить про те, що останній є спадкоємцем у відповідності до статей 1222, 1223 ЦК України.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За положеннями ч.1, ч.3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Позивачем не доведено, що відповідач є спадкоємцем померлої позичальниці на підставі відносин спорідненості, позивачем не з`ясовано дійсне коло спадкоємців ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд, з будь-якими клопотаннями до суду першої та апеляційної інстанції не звертався, та доказів на підтвердження своїх позовних вимог не подав.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апелянтом не надано.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: