Ухвала

24 липня 2023 року

м. Київ

справа № 947/24240/20

провадження № 61-10647ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Одеської обласної прокуратури, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головне управління національної поліції в Одеській області, про стягнення грошової компенсації майнової та моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), Одеської обласної прокуратури, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (далі - ГУ ДКСУ

в Одеській області), Головне управління національної поліції в Одеській області (далі - ГУ НП в Одеській області), в якому просив суд: стягнути

з ДКС України за рахунок коштів державного бюджету 1 196 078,12 грн

у відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду; грошову компенсацію моральної шкоди у розмірі 4 102 149,60 грн, завданої незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду; стягнути

з відповідачів судові витрати у сумі 19 680,16 грн, які складаються

із 18 719,20 грн (витрат на проведення судової психологічної експертизи)

та 960,90 грн (витрат, пов`язаних із розглядом справи).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до ДКС України, Одеської обласної прокуратури, треті особи: ГУ ДКСУ в Одеській області, ГУ НП в Одеській області, про стягнення грошової компенсації майнової та моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів

з ДКС України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 2 000 000,00 грн та матеріальної шкоди у розмірі 1 227 350,31 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів

з ДКС України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 19 680,16 грн, які складаються із 18 719,20 грн (витрат на проведення судової психологічної експертизи) та 960,90 грн (витрат, пов`язаних із розглядом справи).

Судовий збір віднесено за рахунок держави.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 червня 2023 року апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено частково.

Апеляційну скаргу ДКС України задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року змінено та викладено в наступній редакції:

«Стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 2000000 (два мільйони) та матеріальної шкоди у розмірі 1 227 350,31 грн (один мільйон двісті двадцять сім тисяч триста п`ятдесят гривень тридцять одна копійка) без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 19 680,16 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят гривень та шістнадцять копійок) грн, які складаються із 18719,20 грн (витрат на проведення судової психологічної експертизи) та 960,90 грн (витрат, пов`язаних із розглядом справи)».

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

12 липня 2023 року ДКС України засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 червня 2023 року (надійшла до суду 17 липня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що відповідно до статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду»

у справах про відшкодування шкоди сторони звільняються від сплати судового збору, а ДКС України є стороною у вказаній справі.

Однак, вказане клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, так як Державна казначейська служба України

в даній справі є відповідачем, а згідно пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Тобто від сплати судового збору у даній категорії справи звільняються лише позивачі, а ДКС України в даній справі є відповідачем.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України випливає, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у листопаді 2020 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 102,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 840,80 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 10 510,00 грн).

Оскільки, заявник оскаржує судове рішення в повному обсязі, то заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 21 020,00 грн (загальна ціна позову - 5 298 227,72 грн; один відсоток від ціни позову - 5 298 227,72*1%= 52 982,28 грн; судовий збір за подачу позовної заяви - 10 510,00 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги - 10 510,00*200%=21 020,00 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 січня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 14 червня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць