Справа № 308/4568/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою адвоката Батрин С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних,-

В С Т А Н О В И В :

24.03.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позикодавець передав позичальнику 909 370 грн. 00 коп. у еквіваленті 110 000 дол. США на строк до 30.01.2015 року. Договір позики укладено за нотаріально посвідченою згодою дружини позичальника - ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої зобов`язання за Договором позики не виконали, ОСОБА_1 був вимушений звертатися до суду за захистом порушеного права.

Так, 16.11.2016 року Апеляційний суд Закарпатської області розглянув справу № 308/13831/15-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та ухвалив рішення про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму в розмірі 4 331 497, 19 грн. (залишено без змін постановою Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі 308/13831/15-ц).

Рішення суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добровільно не виконали, з огляду на що позивач отримав виконавчі листи на виконання резолютивної частини судового рішення суду. За виконавчими документами, приватним виконавцем Виконавчого округу Закарпатської області - Лукеча О.В. було відкрито ряд виконавчих проваджень: щодо ОСОБА_2 - ВП 59327771 та 57244017, щодо ОСОБА_3 - ВП 59327743 та 57244163.

В межах зазначених виконавчих проваджень виконавцем на користь ОСОБА_1 було перераховано:

- 15.11.2018 року - 21 764 грн. 33 коп. (ВП № 57244017; кошти списані з рахунку);

- 01.02.2019 року - 2 364 565 грн. 23 коп. (ВП № 57244163; кошти отримані від реалізації будинку та земельної ділянки);

- 18.10.2019 року - 44 872 грн. 53 коп. (ВП № 5932777; кошти отримані від реалізації транспортного засобу);

- 05.11.2020 року 1 719 грн. 86 коп. (ВП № 59327743; кошти списані з рахунку).

За наслідком проведення виконавцем ряду примусових заходів, станом на сьогодні залишок солідарної заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 складає 1 898 575 грн. 24 коп.

Зазначає, що відповідачі злісно ухиляються від добросовісного виконання власних зобов`язань.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 06.03.2023 року, внаслідок невиконання відповідачами грошового зобов`язання, ОСОБА_1 зазнав втрат на загальну суму 2 540 014 грн. 29 коп., з яких: 2 018 515 грн. 08 коп. - інфляційних втрат та 521 499 грн. 21 коп. - трьох процентів річних.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 2 540 014 грн. 29 коп., з яких: 2 018 515 грн. 08 коп. - інфляційних втрат (за період з 16.11.2016 року по 06.03.2023 року) та 521 499 грн. 21 коп. - трьох процентів річних (за період з 16.11.2016 року по 06.03.2023 року).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просить такі задоволити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 16.11.2016 року, у справі № 308/13831/15-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, позовні вимоги задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму в розмірі 4 331 497, 19 грн. (вказане рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 18.07.2018 року у справі 308/13831/15-ц).

За виконавчими документами, приватним виконавцем Виконавчого округу Закарпатської області - Лукеча О.В. було відкрито ряд виконавчих проваджень: щодо ОСОБА_2 - ВП 59327771 та 57244017, щодо ОСОБА_3 - ВП 59327743 та 57244163.

В межах зазначених виконавчих проваджень виконавцем на користь ОСОБА_1 було перераховано:

- 15.11.2018 року - 21 764 грн. 33 коп. (ВП № 57244017; кошти списані з рахунку);

- 01.02.2019 року - 2 364 565 грн. 23 коп. (ВП № 57244163; кошти отримані від реалізації будинку та земельної ділянки);

- 18.10.2019 року - 44 872 грн. 53 коп. (ВП № 5932777; кошти отримані від реалізації транспортного засобу);

- 05.11.2020 року 1 719 грн. 86 коп. (ВП № 59327743; кошти списані з рахунку).

Встановлено, що станом на сьогодні залишок солідарної заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 складає 1 898 575 грн. 24 коп.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 06.03.2023 року, внаслідок невиконання відповідачами грошового зобов`язання, ОСОБА_1 зазнав втрат на загальну суму 2 540 014 грн. 29 коп., з яких: 2 018 515 грн. 08 коп. - інфляційних втрат та 521 499 грн. 21 коп. - трьох процентів річних.

Відповідно до проведених позивачем розрахунків сума заборгованості за інфляційними втратами становить - 2 018 515 грн. 08 коп. (за період з 16.11.2016 року по 06.03.2023 року) та 521 499 грн. 21 коп. - трьох процентів річних (за період з 16.11.2016 року по 06.03.2023 року).

Таким чином на переконання позивача загальна сума втрат становить 2 540 014,29 грн.,, які він просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Положення статей 3, 509, 625 ЦК України, передбачають нарахування інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу, а не на інфляційні втрати і 3% річних, нараховані за попередній період.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

Разом з тим, з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на даний час.

Вимоги позивача про застосування ст.625 ЦК України заявлені в тому числі за період, який стосується періоду дії в країні воєнного стану.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, згідно ст. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, з огляду на наведені вище норми, не підлягають до стягнення з відповідачів грошові кошти у якості інфляційних втрат та 3% річних, нараховані позивачем за період з 24.02.2022 по 06.03.2023 р.р.

З огляду на наведене, розрахунок інфляційних втрат та 3% річних слід розрахувати за кількістю днів прострочення зобов`язання (з 16.11.2016 року по 24.02.2022 року), а тому відповідно, сума 3% річних становить 462 849, 35 грн., а розмір інфляційних нарахувань становить 1 491 290, 77 грн.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають солідарному стягненню 462 849, 35 грн., у якості 3% річних, та 1 491 290, 77 грн. - інфляційних втрат, у зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачів належить солідарно стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у 13 420, 00 грн., з кожного по 6710, 00. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.141, 263-265 ЦПК України, ст.625 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) суму заборгованості у розмірі 1 954 140, 12 грн., з яких: 1 491 290, 77 грн. - інфляційних втрат (за період з 16.11.2016 року по 24.02.2022 року) та 462 849, 35 грн. - трьох процентів річних (за період з 16.11.2016 року по 24.02.2022 року).

В решті вимог відмовити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) сплачений останнім судовий збір в сумі 13 420, 00 грн., по 6710, 00 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 21.07.2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк