Справа № 953/7178/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2023 р. суддя Київського районного суду міста Харкова Шаренко С.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення заборгованості;

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, -

встановив:

в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 953/7178/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення заборгованості;

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

18.07.2023 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття додаткових заходів забезпечення позову, шляхом заборони продажу, а також будб-якого іншого відчуження будь-яким особам майна, яке належить та зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , а саме: на частину нежитлових приміщень № 1-3, 11-15 в літ."М-1" загальною площею 270,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; частину нежитлових приміщень № 5,6 загальною площею 496,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 ; частину нежитлових приміщень №7-10 загальною площею 996,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 у вказаній справі задоволено його заяву про забезпечення позову та заборонено власнику, а саме ОСОБА_2 відчужувати майно, що належить йому, а саме: на частину нежитлових приміщень № 1-3, 11-15 в літ."М-1" загальною площею 270,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; частину нежитлових приміщень №5,6 загальною площею 496,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 ; частину нежитлових приміщень №7-10 загальною площею 996,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 . Однак, як йому стало відомо з автоматизованої системи виконавчих проваджень, 14 лютого 2022 року відкрито виконавче провадження № 68645968. Сторонами вказаного виконавчого провадження є: боржник відповідач ОСОБА_2 , та стягувач ОСОБА_3 . З веб-сайту судової влади та реєстру судових рішень, йому стало відомо, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.08.2021, поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2-2093/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та видано дублікат виконавчого листа № 2-2093/10 на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.06.2010 про стягнення боргу у сумі 5593000 грн., а також судового збору у сумі 1820 грн. На підставі зазначеного, позивач вважає, що існують обґрунтовані побоювання, що належне ОСОБА_2 майно, на яке накладено арешт ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2020, шляхом заборони відчуження майна власником, може бути відчужене іншою особою в рамках виконавчого провадження. Тому позивач звернувся до суду з заявою про накладення додаткових заходів забезпечення позову, та заборонити відчуження арештованого ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2023 майна, будь-яким особам.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

З дослідженої заяви вбачається, що вимоги позивача мають майновий характер, між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості на загальну суму 1274282,00 грн.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 1 частини першої якої передбачено, що позов може забезпечуватись накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 заяву позивача ОСОБА_1 задоволено, та забезпечено позов, шляхом накладення арешту на майно та забороною відчуження майно, його власником. Ухвала набрала законної сили та сучасниками справи не оскаржувалась. Однак, як вбачається з матеріалів заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, в провадженні приватного виконавця Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження ВП 68645968, боржником у якому є відповідач ОСОБА_2 , а стягувачем ОСОБА_3 , який залучений до участі у цивільній справі № 953/7178/20, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги до предмету спору. Таким чином, з урахуванням того, що позовні вимоги ОСОБА_5 вже забезпеченні ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.05.2023, якою заборонено власнику майна ОСОБА_2 відчужувати його майно, та враховуючи наявність відкритого виконавчого провадження ВП № 68645968 де боржником є ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що дійсно існує загроза відчуження забезпеченого майна, іншими особами, аніж власником цього майна, що може призвести до утруднення в майбутньому виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог. Застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна будь-якими особами є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право, у відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги, щодо предмету спору ОСОБА_3 про стягнення заборгованості;

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним задовольнити.

Заборонити продаж, а також будь-яке інше відчуження будь-якими особами майна, яке належить за зареєстровано за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- частину нежитлових приміщень № 1-3, 11-15 в літ."М-1" загальною площею 270,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ;

- частину нежитлових приміщень №5,6 загальною площею 496,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 ;

- частину нежитлових приміщень №7-10 загальною площею 996,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 .

Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів, в тому числі місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, щодо нерухомого майна, яке належить та зареєстровано за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- частину нежитлових приміщень № 1-3, 11-15 в літ."М-1" загальною площею 270,0 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ;

- частину нежитлових приміщень №5,6 загальною площею 496,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 ;

- частину нежитлових приміщень №7-10 загальною площею 996,9 кв.м. в літ."М-1" за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.Л. Шаренко