У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.05.2023 Справа №607/8232/23

Провадження №2-о/607/269/2023

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., при вирішенні питання про прийняття заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна, заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2023 заявник ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Остапчук В.І. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою, в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 30 червня 2012 року по вересня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 ; також, встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що вона та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30 червня 2012 року по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 проживали спільно, однією сім`єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, несли спільні витрати з утримання будинку, платили комунальні платежі, купляли речі товари для спільного користування, тобто були пов`язані спільним побутом, який грунтується на спільному бюджеті. Разом проводили свята, їздили на відпочинок, жили дружно, з повагою та любов`ю один до одного, про що свідчать фотографії зроблені в різний період часу спільного життя. Крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів. ОСОБА_2 спілкувався з батьками та родичами заявника, а вона бачилась з його родичами. Під час спільного проживання, ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Проживали вони спільно у її будинку с в смт. Козацьке Херсонської області. У зв`язку із збройною агресією рф на Україну, на території Херсонської області почалися сильні бомбардування, тому вона разом з чоловіком ОСОБА_2 , та малолітньою дочкою ОСОБА_3 , вимушено залишили свій будинок, в якому проживали, та переїхали в м.Тернопіль. 25 квітня 2022 року взяті на облік, як внутрішньо переміщені особи, зареєстровані по місцю проживання, за однією адресою по АДРЕСА_1 , як сім`я. Згідно оголошеного в Україні воєнного стану та проведення мобілізації, ОСОБА_2 був призваний на військову службу по мобілізації, для проходження військової служби в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 на посаду гранатометник 1 механізованого взводу 3 механізованої роги. 15 березня 2023 року на адресу його проживання, а саме на ім`я дружини загиблого ОСОБА_1 прийшло сповіщення №2283 про загибель її чоловіка ОСОБА_4 в районі с.Площанка Луганської області, під час виконання бойового завдання. При переїзді з сім`єю в більш безпечне місце проживання, їй довелося звільнитися з роботи, в наслідок чого вона втратила джерело доходу та можливість себе забезпечувати, тому до смерті чоловіка перебувала на повному його утриманні, оскільки саме чоловік заявниці після вимушеного переміщення взяв на себе всі витрати, пов`язані з утриманням сім`ї. Заявниця після переїзду вимушена повністю займатися вихованням їхньої спільної дитини, яка після отриманого стресу від вторгнення рф на територію України, бомбардувань Херсонської області і її населених пунктів, після переїзду з непідконтрольної частини України в контрольовану, перехід чисельних блокпостів окупантів, боїться перебувати сама.

Відтак, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідне їй для можливості оформлення спадщини, а також для реалізації своїх прав та гарантії, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також, встановлення факту перебування на утриманні має для заявниці юридичне значення і потрібне для звернення, щодо призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Вважаю, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна, заінтересована особа: Тернопільська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка, слід відмовити, виходячи з наступного.

Порядок розгляду судом справ окремого провадження визначено нормами розділу IV Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Згідно частин 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (надалі - Постанова), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

У справі № 287/167/18-ц, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 33-35 зазначеної постанови від 30 січня 2020 року зазначила про таке: «33. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. 34. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.»

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Також у виниклих правовідносинах суд враховує правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації та встановлення факту та перебування на утриманні чоловіка, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Така аргументація суду відповідає висновкам, які викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19, постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц.

За таких обставин, вважаю за необхідне відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна, заінтересована особа: Тернопільська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка, оскільки дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ч. 1 п. 1, 258-261, 274, 293, 294, 317, 353, 355 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Остапчук Вікторія Ігорівна, заінтересована особа: Тернопільська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю та перебування на утриманні чоловіка.

Копію ухвалу суду невідкладно надіслати заявникові.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо ї не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 11.05.2023.

СуддяН. Р. Кунець