Березівський районний суд Одеської області
24.07.2023
Справа № 494/300/20
Провадження № 4-с/494/4/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2023 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., за участю секретаря судового засідання Козубенко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березівського районного суду Одеської області матеріали скарги АТ «Державний ощадний банк України» на постанову приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання відновлення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2023 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання відновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Березівського районного суду від 13 червня 2023 року відкрито провадження за вищевказаною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. перебувало виконавче провадження №63166140 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 19.05.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки заборгованість боржником сплачена у повному обсязі. Проте заявник не погоджується з вищевказаним, оскільки приватний виконавець перерахував кошти на транзитний рахунок 04.11.2020 року 1668,52 грн. та 09.11.2020 року 7.86 грн. Згідно внутрішніх документів банку кошти з транзитного рахунку зараховувались на картковий рахунок боржника. Приватному виконавцю повернуті кошти, які надійшли від нього 04.11.2020 року та 09.11.2020 року, внаслідок чого виникає недоплата, а тому рішення суду не виконано в повному обсязі.

У судовому засіданні 21.06.2023 року представник банку надав пояснення щодо скарги та під час надання пояснень у суду виникла необхідність у вивченні внутрішніх документів банку щодо транзитного рахунку та підстав повернення зарахованих коштів приватному виконавцю, а тому у розгляді справи оголошено перерву для надання відповідних доказів АТ «Державний ощадний банк України».

Інші учасники по справі у судове засідання не з`явились.

У судові засідання 12.07.2023 року та 24.07.2023 року учасники по справі не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, будь-яких клопотань чи заяв не надали щодо розгляду скарги за їх відсутності. Представник АТ «Ощадбанк» будь-яких додаткових доказів не надав та у судові засідання не з`являвся.

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

За правилами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги за необгрунтованістю та недоведеністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою від 19.05.2023 року приватний виконавець закінчено виконавче провадження №63166140 з примусового виконавчого листа №494/300/20 від 26.08.2020 року у зв`язку з і сплатою заборгованості у повному обсязі.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з скарги, підставою звернення щодо скасування вищевказаної постанови від 19.05.2023 року було те, що згідно заяви банку про відкриття виконавчого провадження від 16.09.2020 року приватний виконавець перерахував кошти на транзитний рахунок 04.11.2020 року та 09.11.2020 року у сумі 176,38 грн. та згідно внутрішніх документів банку кошти з транзитного рахунку зараховувались на картковий рахунок боржника. 26.01.2021 року повернуто на ім`я приватного виконавця кошти у розмірі 167,38 грн на виконання платіжної вимоги приватного виконавця. Таким чином, виникає недоплата по виконавчому провадженню у сумі 16676,38 грн.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Разом з цим, ознайомлюючись зі скаргою та вислухавши пояснення представника АТ «Ощадбанку» у судовому засіданні 21.06.2023 року, судом надавався час, щодо надання додаткових доказів у виді внутрішніх нормативних документів та перерахування коштів з транзитного рахунку, однак представник у подальші судові засідання не з`явився, причини не повідомив та будь-які докази не надсилав. Щодо підстав помилкового перерахунку приватним виконавцем чи іншими діями помилкового зарахування коштів, також недоведено заявником.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

При цьому, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях ч.6 ст.81 ЦПК України.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, оскільки представником АТ «Ощадбанк» у наступні судові засідання , після надання пояснень під час судового засідання 21.06.2023 року, не надано доказів щодо внутрішніх документів банку щодо транзитного рахунку та обґрунтованості помилковості зарахувань цих коштів приватним виконавцем на цей рахунок, а тому доводи скарги є недоведеними з боку заявника та у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 447,451 ЦПК України, закону України «Про виконавче провадження», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу АТ «Державний ощадний банк України» на постанову приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання відновлення виконавчого провадження- залишити без задоволення.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.А. Римар.