Справа № 345/2390/23
Провадження № 22-ц/4808/877/23
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В.,Томин О.О.

з участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 29 травня 2023 року, в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги, у якому просила визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати здійснити виплату винагороди адвоката ОСОБА_2 за надання безоплатної вторинної правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її чоловік адвокат ОСОБА_2 надавав безоплатну вторинну правову допомогу по дорученнях виданих Калуським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

19 травня 2021 року ним подано три акти про надання послуг з надання безоплатної правової допомоги на суму 14 528,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після відкриття спадщини нею отримане свідоцтво про право на спадщину за законом.

Зазначила, що 31 січня 2023 року вона звернулась до Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з заявою про проведення оплати винагороди за надання адвокатом Луговим Р.Ю. безоплатної вторинної правової допомоги по дорученнях виданих Калуським місцевим центром у розмірі 14528,00 грн.

Калуськиий місцевий центр 03 травня 2023 року надіслав відповідь, у якій зазначив, що адвокатом ОСОБА_2 були подані три акти за послуги з надання безоплатної правової допомоги на загальну суму 14 528,00 грн, однак додаткові угоди про оплату послуг не були підписані, у зв`язку з чим Центр не може здійснити вищевказану оплату у зв`язку із смертю адвоката. Також зазначено, що розмір не виплаченої винагороди адвоката ОСОБА_2 становить - 14 528,00 грн.

Просила визнати дії відповідача протиправними та зобов`язати здійснити виплату винагороди адвоката ОСОБА_2 за надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 29 травня 2023 року у відкритті провадження у справі відмовлено з підстав передбачених п.1 ст. 1 ст. 186 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як необґрунтовану та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначила, що судом помилково ухвалено рішення про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на те, що її позовні вимоги відносяться до категорії цивільного, а не адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку не оскаржується окремо рішення суб`єкта владних повноважень, а сама відмова не є таким рішенням суб`єкта владних повноважень. Крім того в своїх позовних вимогах просила відповідача перерахувати кошти, які були нараховані адвокату ОСОБА_2 за надання ним юридичних послуг, тобто виконати відповідачем свої зобов`язання.

Правом на подачу відзиву відповідач Калуський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги не скористався.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду.

Апелянтка ОСОБА_1 та представник Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, а предметом спору є оскарження його рішень, дій.

Судова колегія з таким висновком не погоджується, оскільки такий не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Виникнення спірних правовідносин у даній справі обумовлено незгодою позивачки ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом, після смерті адвоката ОСОБА_2 щодо відмови Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної допомоги здійснити їй виплату винагороди адвоката ОСОБА_2 за надання безоплатної вторинної правової допомоги. Позивач просила суд зобов`язати відповідача здійснити таку виплату у розмірі 14528 грн.

Відтак вимоги позивачки стосуються порушення її цивільних прав як спадкоємця, щодо отримання винагороди адвоката ОСОБА_2 за надання безоплатної вторинної правової допомоги, яка надавалася останнім на підставі договірних відносин з Калуським місцевим центром з надання безоплатної вторинної допомоги.

Отже, між сторонами у справі існує приватноправовий спір, що унеможливлює вирішення заявлених позовних вимог у порядку адміністративного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Ураховуючи те, що позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, а має вирішуватися судом за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 140/2195/18 (номер провадження №11-866апп19).

З огляду на зазначене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 , а відтак колегія суддів, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, приходить до висновку про скасування ухвали суду, як такої що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, з направленням справи в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Калуського міськрайонного суду від 29 травня 2023 року скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин