ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4562/23
провадження № 2-о/753/250/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Трусової Т. О., присяжних Малишевої І. В., Малютіна Р. П. з секретарем судового засідання Кирик К. С., розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , заявниця) звернулася до суду із заявою про визнання недієздатним її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - ОСОБА_2 ), встановлення над ним опіки та призначення опікуна.

На обґрунтування заяви вказала, що ОСОБА_2 відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії є особою з інвалідністю першої групи загального захворювання (після перенесеного інсульту у 2018 році) довічно, у зв`язку з чим він не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними, не розмовляє, не може самостійно пересуватися та потребує постійного стороннього догляду і опіки.

Ухвалою від 23.03.2023 суд відкрив провадження у справі, зобов`язав заявницю надати медичну документацію ОСОБА_2 , інформацію про його перебування на обліку у лікаря-психіатра та призначив справу до судового розгляду на 12.04.2023.

Станом на 12.04.2023 заявниця не надала суду медичну документацію свого батька, у зв`язку з чим суд відклав розгляд справи на 03.05.2023.

В судове засідання 03.05.2023 заявниця не з`явилася без повідомлення причин неявки, за клопотанням представника заінтересованої особи суд відклав розгляд справи на 24.05.2023.

В судове засідання 24.05.2023 заявниця повторно не з`явилася без повідомлення причин неявки, від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

За результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з таких підстав.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності чи відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частина 2 цієї норми встановлює, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до положень статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

За загальним правилом, встановленим статтею 12 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до статті 30 цього Кодексу цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

За приписом статті 41 цього Кодексу у зв`язку із визнанням фізичної особи недієздатною вона не вправі вчиняти правочини, тобто дії, які спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а одним із наслідків визнання фізичної особи недієздатною є встановлення над нею опіки.

Цивільний закон також передбачає можливість обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (частина 1 статті 36 ЦК України).

Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу дає Закон України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характер розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Отже за змістом наведених положень цивільного закону недієздатність особи - це втрата можливості користуватися своїми громадянськими правами внаслідок глибоких порушень психіки.

Суд може визнати фізичну особу недієздатною при наявності даних про те, що певний стан її психіки, який проявляється у хронічному, стійкомутяжкому психічному розладі, позбавляє таку особу здатності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Дані про психічний розлад фізичної особи та вплив цього розладу на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними повинні бути достатніми і переконливими, в інакшому випадку будуть порушені права та законні інтереси такої особи.

Відповідно до положень частини 1 статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Стаття 103 цього Кодексу визначає, що призначення експертизи судом є обов`язковим, якщо у справі необхідно встановити, зокрема, психічний стан особи.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина 1 статті 102 ЦПК України).

Аналізуючи наведені норми матеріального та процесуального закону в їх сукупності суд дійшов висновку, що у справі про визнання особи недієздатною висновок судово-психіатричної експертизи є обов`язковим доказом, відсутність якого позбавляє суд можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення.

У даній справі судово-психіатрична експертиза не може бути призначена у зв`язку з неявкою заявниців судове засідання та ненадання нею витребуваної судом медичної документації її батька.

Частиною 9 статті 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до положень пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Отже ураховуючи, що за встановлених обставин проведення судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_2 неможливе, а положення ЦПК України взагалі не регулюють питання, яке рішення слід прийняти в такому випадку, суд із застосуванням аналогії закону вбачає підстави для залишення заяви без розгляду.

Слід зазначити, що після усунення умов, що стали підставою для залишення заяви без розгляду, тобто з моменту коли ОСОБА_1 почне добросовісно користуватися процесуальними правами, надасть медичну документацію батька, заявниця має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись частиною 9 статті 10, пунктом 9 частини 1 статті 257, статтями 259, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий:

Присяжні:

Ухвала підписана суддею 24.05.2023.