Провадження № 2/369/114/23
РІШЕННЯ

Іменем України

02.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.,

при секретарі: Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, про усунення перешкод в спілкуванні з онукою, встановлення порядку участі баби у вихованні та спілкуванні з онукою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом.

Позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її дочка ОСОБА_3 народила дочку ОСОБА_4 , батьком якої є відповідач за даним позовом - ОСОБА_2 .

Її онука ОСОБА_4 з дня свого народження проживала спільно з нею, ОСОБА_1 та своїм дідом ОСОБА_5 до серпня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона з чоловіком ОСОБА_5 доглядала її весь час, а особливо після досягнення онукою десятимісячного віку, коли мама дитини, тобто їхня дочка ОСОБА_3 вийшла на роботу в вересні 2013 року.

Майже до трьох років ОСОБА_2 не приймав участі у вихованні дитини, не надавав матеріальної допомоги дружині та дитині, як мав би робити справжній батько (бо не працював), лише інколи приїздив на 1 2 години на тиждень.

Опинившись в такий складній ситуації, не маючи підтримки з боку ОСОБА_2 , її донька ОСОБА_6 , як зазначає позивач, через 10 місяців від народження дитини була змушена вийти на роботу, залишивши ОСОБА_7 на догляд їй та вже на той час тяжко хворому, її чоловіку ОСОБА_5 , діду ОСОБА_7 , який сам потребував значної допомоги.

Не витримавши навантаження, ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік та дід ОСОБА_7 , ОСОБА_5 помер. Невдовзі, після тривалої хвороби, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла і мати ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_2 , як законний представник ОСОБА_7 та її батько, перевіз останню на постійне місце проживання до квартири за своїм постійним місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Після того, як відповідач забрав онуку ОСОБА_7 на постійне проживання в свою квартиру в с. Мила та після смерті її матері, він став чинити позивачу перешкоди в зустрічах та спілкуванні з ОСОБА_7 .

Підтвердженням цього, як вказує позивач, є один із епізодів в грудні 2017 року, коли він звернувся із заявою до завідуючої Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу "Дзвіночок" в с. Дмитрівка, який ОСОБА_7 відвідує, згідно якої заборонив їй забирати її з садочка з посиланням на те, що я 20.12.2017р. без його відома мала з нею зустріч в стінах садочку.

Після смерті доньки ОСОБА_3 залишився заповіт, посвідчений 28.07.2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. за реєстровим № 3136, відповідно до якого вона заповіла все своє майно своїй доньці ОСОБА_4 . До складу спадкового майна входив житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, а також земельна ділянка, загальною площею 0,1507 га, кадастровий номер :04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224, відповідно до якого її онука ОСОБА_4 набувала право власності на частину будинку та частину земельної ділянки під ним. У відповідності до законодавства України (ст. 1241 ЦК) позивач, як непрацездатна мати, мала право на обов`язкову частку у спадщині - будинку, який вона будувала, в якому я проживала і вела господарство від початку будівництва.

Позивач вважає, що всі дії і риторика ОСОБА_2 після смерті її доньки зводяться лише до будинку, який вони будували з чоловіком і згідно угоди, копія якої знаходиться в матеріалах справи, укладеної з дочкою ОСОБА_6 , мали право розпоряджатись ним на власний розсуд. Всі його зусилля направлені на позбавлення її частки права власності на будинок та за зрозумілих причин перешкоджання у спілкуванні з онукою, хоча сам відповідач жодного відношення до цього будинку не має і не мав.

Позивач зазначає, що агресивні та неправомірні дії ОСОБА_2 почали проявлятись вже через два тижні після смерті доньки, коли вона приїхала до будинку і спробувала зайти в середину. Через деякий час з`явився ОСОБА_2 та не маючи жодних прав на даний будинок, вважаючи себе його власником, почав робити спробу вигнати її, не розуміючи свій правовий статус на той час. Патрульна поліція, яка приїхала за безпідставним викликом ОСОБА_2 роз`яснила йому, що в нього нема права будь що забороняти мені та вимагати від мене, після чого останній покинув територію будинку.

Йдучи до своєї мети, ОСОБА_2 неодноразово звертався з неправдивими повідомленнями до поліції про те, що позивач та її син погрожують позбавити його життя. Копії листів відповідей від 24.10.2017 та від 13.11.2017 Києво-Святошинського відділу поліції на заяви ОСОБА_2 в матеріалах справи.

Позивач вважає, що відповідач подав до Києво-Святошинського районного суду позов про припинення її права на частку у майні, що перебуває у їхній з ОСОБА_7 спільній частковій власності: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , з метою позбавити позивача права користування спільним будинком і тим самим обмежити можливість її зустрічей та спілкування з онукою.

При зустрічах ОСОБА_2 постійно провокував скандал за неналежний йому будинок, вимагав не подавати заяву до нотаріуса на отримання спадщини та погрожував, що в разі отримання спадщини онуку позивач більше не побачить.

Оскільки вона, рідна баба ОСОБА_7 , вигляділа її від народження і у них теплі, люблячі стосунки, то вона періодично приїздила в дитячий садочок, щоб відвідати дитину. Дізнавшись про це, ОСОБА_2 почав чинити моральний тиск як на неї так і на ОСОБА_7 , змушував їхні зустрічі проводити лише в його присутності, в закритій кімнаті дитячого навчального закладу, хоча до трирічного віку йому дуже подобалось, що позивач її виховує.

Позивач зазначає, що бачила, що тиск батька на онуку доводить останню до нервового зриву, сліз, істерики, дитина благала забрати її, кидалась на шию, обіймала її, казала, що з батьком їй погано, що він її ображає.

Позивач вважає, що так зухвало травмувати психіку дитини після втрати матері, позбавивши її спілкування з рідною бабою, дуже схоже на акт вишуканого катування і що такі дії ОСОБА_2 свідчать лише про одне дитина, це інструмент для можливості одноосібно заволодіти чужим майном в такий жорстокий спосіб.

В зв`язку з перешкоджанням відповідача її участі у вихованні малолітньої ОСОБА_7 , позивач звернулася із заявою від 27.02.2018 року до органу опіки і піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області щодо вирішення даного спору.

На її звернення отримала відповідь про те, що питання щодо визначення способу участі баби - гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спілкуванні з нею розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області 27 березня 2018 року і що Висновок органу опіки та піклування, складений за результатами розгляду вищезазначеного питання, буде направлено до суду після відкриття провадження та залучення до справи органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в якості третьої особи.

Позивач послалася на те, що до цього часу спір з відповідачем щодо її участі у вихованні онуки ОСОБА_7 не вирішився, тому вона для захисту своїх прав вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Позивач також зазначила, що якщо для батьків виховання дітей є їх прямим обов`язком, то для діда і баби це не обов`язок, а право. Перешкоджати у здійсненні цього права бабі та діду не можуть ні батьки, ні інші особи з якими проживає дитина і що згідно статті 257 Сімейного кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Позивач також послалася на те, що у відповідності до ч.3 ст.291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. А за змістом статті 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього кодексу.

Відповідно до статті 159 СК України, суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

У Постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №756/7995/15-ц ВС зауважив, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Враховуючи вищезазначені норми закону, позивач вважає, що має право на виховання та спілкування зі своєю малолітньою онукою, а вона має право спілкуватися з нею, її бабою і що відсутні обставини, які б обмежували її право на спілкування з онукою.

Між нею та онукою ОСОБА_7 в особистих стосунках існує взаємна любов і розуміння.

На підставі викладеного позивач в заяві про зміну (уточнення) позовних вимог від 30.06.2022р. просить суд встановити час спілкування баби ОСОБА_1 без присутності батька ОСОБА_2 з онукою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у першу та третю п`ятницю, суботу та неділю, з 18:00 п`ятниці до 18:00 неділі, за місцем проживання баби ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 просить відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що позивач з метою позбавити свою онуку частини спадкового майна після смерті дочки ОСОБА_3 , яка була матір`ю ОСОБА_7 , звернулась до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті своєї доньки та як спадкоємець обов`язкової частки отримала на своє ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2018 на 1/6 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,1507 га, кадастровий номер :04:001:5229, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Також представник відповідача вважає, що ніяких почуттів до своєї онуки та реальних прагнень брати участь у її вихованні позивач немає, а лише має на меті помститись відповідачу за те, що він відстоює права дитини, тому ніяких позитивних моментів у побаченнях позивача та доньки відповідача не може бути і що на запитання відповідача його донька ОСОБА_7 не виявляє бажання бачитися з бабусею.

Представник відповідача також послалася на поганий стан здоров`я позивача і що донька відповідача у своєму малолітньому віці вже стала свідком смерті однієї бабусі (матері відповідача) та своєї мами, що негативно відобразилось на психологічному стані дитини і відповідач не хотів би, щоб вона стала свідком смерті ще й іншої бабусі, тобто позивача.

Представник позивача зазначила, що запропонований графік побачень позивачем виключно за її місцем проживання не дозволить ОСОБА_7 забезпечити її право спілкування зі своїми друзями у дворі, по школі, систематично відвідувати гуртки в силу появи у неї певних захоплень.

Позивач подала до суду відповідь на відзив представника відповідача на позов, в якій виклала свої спростування щодо заперечень проти позову та додатково і детально зазначила свої обґрунтування позову.

Ухвалою суду від 04.11.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без участі позивача та без її участі - її представника. Позовні вимоги підтримує заявлені згідно заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 30.06.2022р. (т. 1, а.с. 220-227) та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник подала до суду письмове клопотання, в якому просить суд розглядати справу без участі відповідача та його представника з урахуванням того, що позов вони не визнають, так як позивач просить суд побачення з дитиною відповідача без присутності батька та за своїм місцем проживання. Просять вирішити спір відповідно до висновку Служби у справах дітей Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області №1839 від 12.12.2021.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області звернулася до суду із заявою, в якій просить цивільну справу про усунення перешкод у спілкуванні з онукою розглянути без її участі. Проти участі баби у спілкуванні з онукою не заперечують.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 , батьком якої є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження від 21.11.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (т. 1, а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , від 18.10.2017р., виданим Києво-Святошинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області та відповідно доводиться бабою малолітній ОСОБА_9 (т. 1, а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача та батько ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.04.2019 року, виданим Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області (т. 1, а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дочка позивача і мама ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12.10.2017, виданим Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (т. 1, а.с. 9).

Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 27).

Після народження малолітня ОСОБА_11 була зареєстрована та проживала за місцем проживання діда ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та баби ОСОБА_1 - позивача по справі (т. 1, а.с. 116).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_7 її забрав до себе її батько ОСОБА_2 і з того часу дитина проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 11.12.2021р. (т. 2 а.с.6, 6 звор.) та Актом оцінки потреб сім`ї/особи від 17.11.2021р. (т. 2 а.с. 8-11).

В результаті дослідження судом матеріалів справи встановлено, що в справі міститься копія заяви відповідача ОСОБА_2 до завідувача Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу "Дзвіночок" в с. Дмитрівка від 20.12.2017р., в якій ОСОБА_2 просить заборонити забирати його донечку з садочка ОСОБА_1 , яка являється бабусею його дитини у зв`язку з тим, що вона 20.12.2017р., без його відома мала з нею зустріч в стінах садочку (т. 1, а.с. 11).

Листом від 17.04.2018 р. Києво-Святошинська районна державна адміністрація повідомила ОСОБА_1 на її звернення від 27.02.2018р., що питання щодо визначення способу участі баби - гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спілкуванні з нею розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації 27 березня 2018 року і що висновок органу опіки та піклування, складений за результатами розгляду вищезазначеного питання, буде направлений до суду після відкриття провадження та залучення до справи органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації в якості третьої особи (т. 1, а.с. 13).

Згідно листа Києво-Святошинської районної державної адміністрації, від 30.03.2020 р. надісланого на ім`я ОСОБА_1 , що 16.03.2020 фахівцем із соціальної роботи Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області був здійснений виїзд в сім`ю гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою підтвердити факт проживання (не проживання) малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та обстежити умови проживання за вказаною адресою. В листі також зазначено, встановити факт проживання малолітньої дитини за вказаною адресою не було можливим, так як ОСОБА_2 не дав доступ до помешкання. Гр-н ОСОБА_2 під час телефонної розмови з працівником служби у справах дітей та сім`ї райдержадміністрації підтвердив місце проживання малолітньої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 і що батько - гр. ОСОБА_2 несе повну відповідальність за життя, безпеку та стан здоров`я дитини (т.1, а.с. 89).

До суду 02.06.2020 р. надійшов Висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації за вих. №07-21/496 від 18.02.2020 про доцільність встановлення участі баби - гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно даного висновку, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 11.02.2020 року (протокол №3), орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) на теперішній час вважає за доцільне встановити дні та години участі баби - гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановивши їй наступний графік спілкування з дитиною: перша, третя субота або друга, четверта неділя щомісяця з 10 години до 18 години (т.1, а.с. 94-96).

24.03.2021р. до суду надійшов лист від 15.03.2021р. №07-21/454 від Києво-Святошинської районної державної адміністрації, яким повідомлено суд, що у зв`язку з ліквідацією Києво-Святошинського району Київської області Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області перебуває у стані припинення відповідно до постанови Верховної ради України 17.07.2020 №807-IX "Про утворення та ліквідацію районів" та запропоновано замінити у справі в якості третьої особи належний орган опіки та піклування (т. 1, а.с. 137).

29.03.2021 р. суд залучив до участі у даній цивільній справі Орган опіки та піклування в особі Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т. 1, а.с. 149).

12.10.2021 року суд постановив ухвалу, якою витребував у Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області письмовий висновок органу опіки та піклування щодо вирішення спору про доцільність встановлення участі баби ОСОБА_1 у вихованні малолітньої онуки та встановлення порядку участі баби у вихованні та спілкуванні з онукою (т. 1, а.с. 163,164).

14.12..2021 р. до суду надійшов Висновок виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та встановлення способу участі громадянки ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою (т. 1, а.с. 193).

Згідно даного висновку:

1. Рекомендовано громадянці ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з її малолітньою онукою ОСОБА_12 наступним чином:

зустрічатися з онукою два рази на місяць, в першу й третю суботу місяця в присутності батька та за згодою дитини.

2. Гр-н ОСОБА_2 , як законний представник малолітньої ОСОБА_12 не має права перешкоджати у здійсненні бабою своїх прав що до виховання онуки.

3. Спосіб участі у вихованні дитини та умови спілкування громадянки ОСОБА_1 з онукою можуть бути змінені за взаємною домовленістю з батьком дитини, громадянином ОСОБА_2 .

Всупереч вищезазначеного висновку, позивач ОСОБА_1 просить суд встановити час її спілкування з онукою без присутності батька ОСОБА_2 .

Тому, вирішуючи ці розбіжності, суд вважає за необхідне звернути увагу на позицію Верховного Суду викладену в Постанові від 30 вересня 2021 року у справі №176/1955/20 з аналогічного питання, в якій зазначено, що Суд призначає зустрічі малолітніх дітей (2 роки) з батьком без присутності матері, якщо між батьками виникають конфлікти при дітях під час зустрічей за участю матері, що перешкоджає налагодити контакт батька з дітьми й негативно впливає на психологічний та емоційний стан дітей.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що між батьком малолітньої ОСОБА_7 та її бабою, позивачем по справі, існують неприязні відносини викликані незадоволенням відповідача тим, що позивач після смерті матері ОСОБА_7 звернулась до нотаріуса і отримала свідоцтво про право власності на 1/6 частку спадкового майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 і дану обставину відповідач у відзиві на позов розцінює як позбавлення бабою своєї онуки частини спадкового майна.

Досліджуючи дану обставину судом встановлено, що в матеріалах справи знаходиться копія Угоди від 26.02.2002р., укладеної між позивачем, її покійним чоловіком ОСОБА_5 та їх покійною дочкою ОСОБА_13 , згідно якої сторони домовились про те, що подружжя ОСОБА_14 будують на земельній ділянці в АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , житловий будинок і надають їй в майбутньому користуватись без обмежень, збудованим за їх кошти будинком (т.1, а.с. 112).

Будівництво даного житлового будинку за кошти подружжя ОСОБА_14 підтверджується Договором №9 від 29.04.2002 року, укладений з підрядником ТОВ "ТРЕК", та Актом прийому-передачі виконаних робіт від 22.11.2002 р., копії яких знаходяться в матеріалах справи (т.1, а.с. 113, 114).

Згідно архівної довідки Київського національного лінгвістичного університету від 03.09.2019 р. №106/10 ОСОБА_3 в період будівництва вищезазначеного житлового будинку з 27.11.1997р. до 25.06.2003р. була студенткою університету, навчалась на денній формі навчання та їй був виданий диплом спеціаліста з відзнакою (т.1, а.с. 115).

Отже, зазначені документи вказують на те, що житловий будинок в АДРЕСА_3 , із-за якого у відповідача виникли вищезазначені претензії до позивача, позивач побудувала спільно зі своїм покійним чоловіком ОСОБА_5 на земельній ділянці, що належала покійній ОСОБА_3 - матері малолітньої ОСОБА_7 .

Крім того, позивач ОСОБА_1 відповідно до закону (ст. 1241 ЦК України) мала право на оформлення за нею обов`язкової частки у спадщині після смерті її дочки ОСОБА_3 , як непрацездатна мати і згідно свідоцтв про право на спадщину за законом така частка склала 1/6 спадкового майна (т. 1, а.с. 47, 48).

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність фактів та обставин, які вказують на те, що відповідачем дійсно чиняться перешкоди у спілкуванні позивача з її онукою і взагалі щодо її участі у вихованні дитини.

Так, відповідач 20.12.2017р. подав заяву до завідувача Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу "Дзвіночок" в с. Дмитрівка в якій просить заборонити забирати його донечку з садочка ОСОБА_1 , яка являється бабусею його дитини (т. 1, а.с. 11).

В зв`язку з перешкоджанням у зустрічах з онукою ОСОБА_7 , 27.02.2018р. позивач звернулась із заявою до Києво-Святошинської районної державної адміністрації щодо визначення способу її участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спілкуванні з нею. На що отримала лист - відповідь, що її заяву розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації 27 березня 2018 року і що висновок органу опіки та піклування, складений за результатами розгляду вищезазначеного питання, буде направлений до суду після відкриття провадження та залучення до справи органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації в якості третьої особи. Даний висновок 02.06.2020р. надійшов до суду та знаходиться в матеріалах справи (т. 1, а.с. 13, 94-96).

25.02.2020 позивач звернулась із заявою до Києво-Святошинської райдержадміністрації, з проханням допомогти їй вирішити питання знаходження її онуки ОСОБА_10 (т. 1, а.с. 119).

Згідно листа - відповіді Києво-Святошинської РДА за №К137405.722,2 від 30.03.2020р. на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що фахівцем із соціальної роботи підтвердити факт проживання (не проживання) малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та обстежити умови проживання за адресою АДРЕСА_2 не було можливим, так як ОСОБА_2 не дав доступ до помешкання (т.1, а.с. 89).

Також, згідно копії заяви 21.04.2020 позивач звернулась до Києво-Святошинського відділення поліції із заявою про встановлення місця перебування її онуки ОСОБА_4 та отримала відповідь з Центрального ВП від 04.05.2020 за №К-552, про те що під час перевірки проводилися заходи зі встановлення місця перебування ОСОБА_4 та її батька гр. ОСОБА_2 для опитування його по даному факту та проведення інших необхідних дій, але позитивного результату вони не принесли (т.1, а.с. 91).

Згідно копії заяви від 20.05.2020 позивач знову звернулась із заявою до Києво-Святошинського ВП, вже про розшук дитини зниклої безвісти, в якій просила оголосити розшук зниклої безвісти малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце перебування якої: АДРЕСА_2 та прийняти розшукові заходи щодо встановлення достовірних відомостей про її місцеперебування, навчання та психологічний стан (т.1, а.с. 121, 122).

На її заяву отримала відповідь від начальника Вишнівського ВП від 26.05.2020, в якій повідомлено, що під час проведення перевірки встановлено, що неповнолітня ОСОБА_11 проживає зі своїм батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 (т.1, а.с. 123).

Однак, як зазначила позивач у відповіді на відзив у матеріалах перевірки її заяви з`ясовано, що вищезазначений висновок зроблено тільки на підставі телефонної розмови з ОСОБА_2 і співробітники ювенальної поліції не відвідували квартиру в якій нібито проживає дитина і живу дитину не бачили, письмове пояснення від ОСОБА_2 не відбиралось, тобто не було отримано достовірних відомостей про місцеперебування дитини, місце її навчання та її психологічний стан.

Викладене свідчить про те, що відповідач не допускав до дитини не тільки позивача, але й співробітників поліції та працівників соціальних служб у справах дітей.

З метою встановлення в якому навчальному закладі навчається малолітня онука ОСОБА_7 позивач зверталась із заявою від 13.04.2020р. до Департаменту освіти і науки м. Києва, але отримала відповідь від 16.04.2020 за №063-2219, що ведення бази даних учнів (вихованців) закладів освіти до повноважень Департаменті не належить (т. 1, а.с. 90, 120).

В судовому засіданні на запитання представника позивача про місце навчання малолітньої ОСОБА_7 відповідач надати відповідь відмовився.

В надісланих до суду Службою у справах дітей Дмитрівської сільської ради копіях документів, на підставі яких був складений висновок Дмитрівської сільської ради щодо визначення способу участі громадянки ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з її малолітньою онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутня характеристика з місця навчання ОСОБА_7 . А в Акті оцінки потреб сім`ї/особи та Висновку оцінки потреб дитини /сім`ї, в графах місце навчання не зазначено конкретне місце її навчання, адресу, тільки вказано, що вона навчається у 3-му класі ЗОШ м. Київ (т. 2, а.с. 8, 12).

Небажання відповідача влаштувати належні умови для спілкування позивача з онукою та забезпечити її участь у вихованні дитини також виявилося у зазначеній у відповіді на позов незрозумілій позиції відповідача про те, що він не хотів би, щоб дитина стала свідком смерті ще й іншої бабусі, тобто позивача.

З даного посилання відповідача ОСОБА_2 суд вбачає його наміри та бажання щоб його дочка ОСОБА_7 взагалі не знала про існування рідної баби, матері її померлої мами.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що перешкоджання з боку відповідача в праві позивача щодо виховання малолітньої онуки ОСОБА_7 викликано не інтересами дитини, на що посилається відповідач в особі свого представника у відзиві на позов, а його особистими майновими інтересами.

В даному випадку суд вважає, що зустрічі з онукою в присутності батька не є психологічно оправданими, так як будуть перешкоджати вільному спілкуванню і встановленню психологічного контакту між ними. Тобто, така рекомендація не доцільна і не відповідає інтересам дитини.

Крім того, у висновку органу опіки та піклування відсутні які-небудь обгрунтування щодо зазначення таких обмежень у спілкуванні з дитиною.

Навпаки, в даному висновку зазначено, що відповідно до характеристики, що надана начальником житлово-експлуатаційної дільниці №3 м. Вишневе, громадянка ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання. А згідно з актом обстеження умов проживання гр-ки ОСОБА_1 від 15.11.2021, складеним працівниками служби у справах дітей Вишневої міської ради, в квартирі, де проживає вказана громадянка, створено необхідні умови для утримання й виховання дитини, налагодження спілкування її з малолітньою онукою доцільне та в інтересах дитини. Громадянка ОСОБА_1 пенсіонерка, отримує пенсію за віком, має доходи для свого утримання та утримання житлового приміщення, в якому проживає (т. 1, а.с. 193).

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що при зустрічах та спілкуванні позивача з онукою наодинці, тобто без присутності батька, баба буде негативно впливати на дитину, на її психологічний стан.

Крім того, стороною відповідача не доведено, що позивач має захворювання, які могли б становити загрозу їй чи дитині, немає ніяких даних, що позивач стоїть чи стояла на обліку у психіатра, або нарколога, що вона вживає спиртні напої, чи грубо поводиться з дітьми.

Навпаки, згідно копії диплома позивач має вищу освіту бібліограф за фахом (т. 1, а.с. 118), та як вище зазначено, позитивно характеризується за місцем проживання.

Отже, суд вважає зрозумілим та обґрунтованим прохання позивача про встановлення часу спілкування з онукою ОСОБА_7 без присутності її батька.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

А відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані готувати її до - самостійного життя.

Відповідно до ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Вирішуючи питання щодо участі позивача у спілкуванні з онукою суд виходить з того, що для забезпечення інтересів дитини ОСОБА_7 , з метою створення умов для виконання бабою, обов`язку по вихованню дитини та здійснення її права на особисте спілкування з нею, необхідно визначити спосіб її участі у вихованні малолітньої онуки шляхом систематичних побачень.

При цьому суд вважає, що наданий виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області висновок, в якому вказана рекомендація позивачу ОСОБА_1 зустрічатися з онукою два рази на місяць, в першу й третю суботу місяця в присутності батька та за згодою дитини, є необгрунтованим і такий, що суперечить інтересам дитини.

Згідно ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Отже, враховуючи викладене, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області (вих. №1839 від 13.12.2021р.) щодо способів виховання та спілкування ОСОБА_1 з малолітньою онукою ОСОБА_12 .

При цьому суд, враховуючи 10 річний вік та стать дитини, вважає за доцільне погодитись з позивачем щодо прохання встановлення часу її спілкування з онукою ОСОБА_7 у першу та третю п`ятницю, суботу та неділю, з 18:00 п`ятниці до 18:00 неділі, за місцем проживання баби ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Такий графік зустрічей надасть можливість бабі з онукою надолужити втрачений час у їх спілкуванні один з одним, що буде на користь дитини, яка в зв`язку зі смертю матері була позбавлена жіночого піклування та виховання, проживаючи тільки з батьком.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно висновку, викладеному у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2019 року у справі N 552/3754/16-ц (провадження N 61-25645св18), Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №638/12278/15-ц (провадження 4-с/638/65/20), "Вирішуючи питання щодо належного виконання рішення суду про участь діда у спілкуванні з онукою, судам слід враховувати таке: а) виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду; б) будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини; дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини; в) саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з дідом."

Крім того, відповідно до відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а ч. 1 ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений нормами України.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи до: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підставі викладеного та повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 8 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ст.ст. 214, 257, 259, 263 СК України, ст.ст. 11, 15, 16, ч.3 ст. 291 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Дмитрівської сільської ради Бучанського району Київської області, про усунення перешкод в спілкуванні з онукою, встановлення порядку участі баби у вихованні та спілкуванні з онукою - задовольнити.

Встановити час спілкування баби ОСОБА_1 без присутності батька ОСОБА_2 з онукою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у першу та третю п`ятницю, суботу та неділю, з 18:00 п`ятниці до 18:00 неділі, за місцем проживання баби ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Андрій ВОЛЧКО