Справа № 405/1500/23
Провадження №2/405/195/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Дризі Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький цивільну справу №405/1500/23 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання права власності на частку житлового будинку, як частку у спільній сумісній власності колишнього подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нофенко Ю.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1048874 від 20 лютого 2023 року) в інтересах позивача звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 82/300 частину житлового будинку АДРЕСА_2 , до складу якої входять: коридор № 1-1 літ. А1, площею 4,0 кв.м., передпокій № 1-2 літ. А1, площею 7,0 кв.м., кімната № 1-4 літ. А1, площею 8,7 кв.м., кухня № 1-5 літ. А1, площею 7,9 кв.м., санвузол № 1-6 літ. А1, площею 3,9 кв.м., зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що, починаючи з 1976 р. позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який 22 вересня 1999 року було розірвано, при цьому, за час шлюбу, подружжя разом з батьком чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_5 будували двоквартирний будинок по АДРЕСА_1 (на теперішній час м. Кропивницький).

Рішенням суду від 26 листопада 1997 року за позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було визнано право власності на 1/2 частку вищезазначеного житлового будинку, позначеного в технічному паспорті під № І-І, прихожа № НОМЕР_1 ; кімната № НОМЕР_2 та № І-4; кухня № І-5. Крім того, згідно з актом розрахунку та поділу ідеальних часток по АДРЕСА_2 , позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виділено 7/50 частки спірного житлового будинку.

Зазначила, що фактично, з початку 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , хоч і перебували в зареєстрованому шлюбі, проте разом не проживали, спільне господарство не вели та не мали спільного бюджету, та, більш того, після припинення сумісного проживання, порядок користування належного їм на праві власності частки нерухомого майна було визначено між ними в добровільному порядку, відповідно спору щодо порядку користування майном, належним подружжю на праві спільної сумісної власності, між останніми не було, кожним з них окремо проводилися ремонтні роботи у своєму майні, сплачувалися окремо комунальні послуги за розподіленими рахунками, та, зокрема, ОСОБА_4 залишилася в користуванні кімната №1-3 літ.А1, площею 23, 9 кв.м, а ОСОБА_1 залишилися в користуванні: коридор №1-1 літ.А1, площею 4,0 кв.м, передпокій №1-2 літ.А1, площею 7,0 кв.м, кімната №1-4 літ.А1, площею 8,7 кв.м, кухня №1-5 літ.А1, площею 7, 9 кв.м. При цьому, позивач постійно покращувала свої житлові умови, проводила ремонтні роботи, і, зокрема, 12 листопада 1997 року отримала дозвіл Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кіровоградської міської ради на будівництво добудови розміром 2, 5х3,0 м для влаштування санвузла до належної їй частини житлового будинку за згодою ОСОБА_4

10 липня 2012 року за №577 виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради прийнято рішення, яким, зокрема, вирішено оформити право власності з видачею свідоцтва про право власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на 7/50 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по проїзду АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності.

Будівництво іншої частки домоволодіння (43/50) завершував ОСОБА_6 , який в подальшому зареєстрував своє право на вказану частку, отримавши свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради.

Крім того, зазначила, що, з урахуванням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», співвласники житлового будинку АДРЕСА_2 отримали нові свідоцтва про право власності на нерухоме майно з внесенням відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №320708721 від 20.01.2023 року 41/100 частка житлового будинку по проїзду АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18.11.2013 року реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області за №12994274 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 59/100 частки зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18.11.2013 року реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області за №12990424 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер та після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та з заявою про прийняття спадшини звернувся його (спадкодавця) син ОСОБА_2 , при цьому, позивач вважає, що до складу спадщини входить лише 41/300 частка спірного житлового будинку, тобто 1/3 частка від 41/100, яка складається з кімнати №1-3 літ.А1, інша ж частка в розмірі 82/300 є власністю позивача ОСОБА_1 , як частка у спільному сумісному майні подружжя, однак, відповідач ОСОБА_2 , який є спадкоємцем після смерті спадкодавця ОСОБА_4 не визнає вказаний факт, що стало підставою для звернення позивача ОСОБА_1 з зазначеним позовом до суду.

Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Витребувано у Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 належним чином засвідчену копію спадкової справи за № 67434232, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання зазначеної ухвали суду в частині витребування доказів Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1 направлено до суду та отримано судом 12 травня 2023 року за вх.№11932 копію спадкової справи №191/2021 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 16 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у зазначеній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Нофенко Ю.В. в судове засідання подала заяву, зареєстровану судом 18.09.2023 року за вх.№23244 про розгляд справи без її, як представника позивача, участі. Заявлені позовні вимоги з підстав та за обставин, зазначених в позові, підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, судом повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, при цьому, подав заяву, яка зареєстрована судом 13.07.2023 року за вх.№17757 про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, також подав заяву, зареєстровану судом 12.07.2023 року за вх.№17723 про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , - не заперечував.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи подані учасниками справи заяви, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтовані, на підставі чого є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тим самим, об`єктом захисту, в т.ч., судового, є порушене, невизнане або оспорюване право особи.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із обранням відповідного способу захисту.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 18 січня 1976 року позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано 22 вересня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_3 , виданого 20 вересня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного виконавчого комітету м. Кіровограда.

Крім того, встановлено, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , тобто в 1976 році за обопільною згодою з батьком ОСОБА_4 ОСОБА_5 почали будівництво двоквартирного житлового будинку на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 та за домовленістю з ОСОБА_5 будинок був спроектований на дві квартири з тим, щоб після завершення будівництва в квартирі АДРЕСА_3 почали проживати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Зазначені обставини встановлені рішенням суду Ленінського району м.Кіровограда від 26 листопада 1997 року (справа №2-1440-97), яке набрало законної сили, та яким, за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 ), яка складається з коридора, позначеного в технічному паспорті під №1-1, прихожої №1-2, кімнат №1-3 та №1-4, кухні №1-5.

Відповідно до Акту розрахунку і поділу ідеальних часток по проїзду АДРЕСА_2 від 07.06.2012 року, складеного представником ОКП «Кіровоградське ООБТІ» ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виділено 7/50 частки спірного житлового будинку.

Судом також встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що позивач ОСОБА_1 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 фактично, з початку 1997 року, разом не проживали, спільне господарство не вели, та після припинення їх сумісного проживання, вони в добровільному порядку визначили порядок користування, належною їм на праві власності часткою нерухомого майна, і, зокрема, відповідно до даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 ) ОСОБА_4 залишилася в користуванні кімната №1-3 літ. А1, площею 23,9 кв.м.; а ОСОБА_1 залишилися в користуванні: коридор №1-1 літ. А1, площею 4,0 кв.м., передпокій №1-2 літ. А1, площею 7,0 кв.м., кімната № 1-4 літ. А1, площею 8,7 кв.м., кухня № 1-5 літ. А1, площею 7,9 кв.м., при цьому, позивач ОСОБА_1 покращувала свої житлові умови, проводила ремонтні роботи в частині будинку, яким користувалася, і, зокрема, на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів №942 від 12 листопада 1997 року отримала дозвіл Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №458 від 07.07.1999 року на будівництво добудови розм.2,5 х 3,0 м для влаштування санвузла до належної їй частини житлового будинку за згодою ОСОБА_4 .

Крім того, в подальшому між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розподілено особові рахунки, зокрема, з розподілу природного газу та водопостачання, та відповідно за споживачем ОСОБА_1 на підставі заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) за ОСОБА_1 . Оператором ГРМ ВАТ «Кіровоградгаз» оформлено особовий рахунок № НОМЕР_4 , адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , опалювальна площа 31, 9 кв.м.

За ОСОБА_4 на підставі заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) Оператором ГРМ ВАТ «Кіровоградгаз» оформлено особовий рахунок № НОМЕР_5 , адреса об`єкта: АДРЕСА_4 , опалювальна площа 23, 9 кв.м.

Окрім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кожним окремо з ОКВП «Дніпро-Кіровоград» як Виконавцем, 14 лютого 2020 року та 09 вересня 2020 року відповідно укладено договори з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) в багатоквартирному будинку, адреса об`єкта водоспоживання: АДРЕСА_5 .

Починаючи з 01.01.2013 року речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, реєструються в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Водночас, при бажанні, речове право, зареєстроване до 01.01.2013 р. можна також зареєструвати в новому електронному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (шляхом перенесення даних), з видачею відповідних свідоцтв та інформацією (витягом) з Державного реєстру речових прав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 листопада 2013 року, індексний номер: 12994274, виданого Реєстраційною службою Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 державним реєстратором Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області Нікітенком О.В. зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на 41/100 частку житлового будинку АДРЕСА_2 ( на теперішній час м.Кропивницький), загальною площею 159, 2 кв.м, житловою площею 98, 4 кв.м.; номер запису про право власності: 3429772 від 18.11.2013 року.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №320708721 від 20 січня 2023 року право власності на об`єкт нерухомого майна: будинок АДРЕСА_2 , зареєстровано: за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в розмірі 41/100 частки, тип права власності: право власності; форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна сумісна; підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності: серія та номер: 12994274, виданий 18.11.2013 року, видавник: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області, а також за ОСОБА_3 в розмірі 59/100 частки, тип права власності: право власності; форма власності: приватна, вид спільної власності: спільна часткова; підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності: серія та номер: 12990424, виданий 18.11.2013 року, видавник: Реєстраційна служба Кіровоградського міського управління юстиції Кіровоградської області.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 16 березня 2021 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис за №881 та після його смерті відкрилася спадщина, і зокрема, на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії спадкової справи №191/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , заведеною 31 березня 2021 року Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою №1, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 звернувся син спадкодавця ОСОБА_2 (заява під №689 від 17 травня 2021 року) та останньому 27 вересня 2021 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 Тимко О.В., зареєстровано в реєстрі за №1-556, та спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складається з: недоодержаної пенсії в сумі 4075, 07 грн., належної спадкодавцю на підставі довідки №1100-0401-8/23693, виданої Управлінням з виплати пенсій Головного управління ПФУ в Кіровоградській області 03 червня 2021 року.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тим самим до складу спадщини входять всі права спадкодавця, в т.ч. право володіння, користування та розпорядження майном право власності, які належали спадкодавцю на час смерті та не припинилися внаслідок цього.

В свою чергу, позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з зазначеним позовом, обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, та, не заперечуючи право спільної сумісної власності її (позивача) та її колишнього чоловіка ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна 41/100 частки житлового будинку АДРЕСА_2 , зазначила, що з урахуванням домовленості між нею (позивачем) та ОСОБА_4 , а також враховуючи, що в користуванні ОСОБА_4 залишилася кімната №1-3 літ. А1, площею 23,9 кв.м.; в той час як в її (позивача) користуванні залишилися: коридор №1-1 літ. А1, площею 4,0 кв.м., передпокій №1-2 літ. А1, площею 7,0 кв.м., кімната № 1-4 літ. А1, площею 8,7 кв.м., кухня № 1-5 літ. А1, площею 7,9 кв.м., відповідно частка ОСОБА_4 у спільній сумісній власності - 41/100 частки буде становити 41/300 частки (1/3), в той час, як її (позивача) частка буде становити 82/300 частки (2/3).

При цьому, судом відзначається, що правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як подружжям виникли з моменту реєстрації шлюбу, тобто з 18 січня 1976 року та були припинені під час дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, який було затверджено Законом N 2006-VII від 20.06.1969 року, та який, зокрема, регулював особисті і майнові відносини, які виникають в сім`ї між подружжям.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 24, ст. 25, ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в редакції 1969 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічне правове положення закріплене і в ст. 60 чинного Сімейного кодексу України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст.61 СК України).

Тим самим, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя.

Відповідно до приписів ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Відповідно до пункту 1 Розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

З огляду на вищезазначені норми, у цій справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме КпШС України.

Крім того, відповідно до усталеної практики частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Отже, визначення частки позивача ОСОБА_1 у спільному сумісному майні подружжя зумовлене саме відкриттям спадщини після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не поділом майна подружжя, та наслідком такого висновку є констатація того, що спірна 41/100 частина житлового будинку АДРЕСА_2 є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ( ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ), так як право власності на неї набуте останніми у шлюбі, та, вважається, що частки дружини та чоловіка є рівними, та, поряд з цим, враховуючи домовленість між подружжям щодо порядку володіння та користування об`єктом спільної сумісної власності, що не ставиться під сумнів та не заперечується спадкоємцем ОСОБА_4 відповідачем ОСОБА_2 ,на підставі чого частка позивача ОСОБА_1 буде становити 2/3 від 41/100 частки, що складає відповідно 82/300 частки.

З огляду на викладене вище, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача ОСОБА_1 та їх (позовних вимог) задоволення, з визнанням за ОСОБА_1 право власності на 82/300 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , до складу якої входять: коридор № 1-1 літ. А1, площею 4,0 кв.м., передпокій № 1-2 літ. А1, площею 7,0 кв.м., кімната № 1-4 літ. А1, площею 8,7 кв.м., кухня № 1-5 літ. А1, площею 7,9 кв.м., санвузол № 1-6 літ. А1, площею 3,9 кв.м.

Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, та, враховуючи, що позов задоволено, приймаючи, разом з тим, до уваги клопотання позивача ОСОБА_1 про залишення понесених нею витрат по фактично понесеним, судові витрати по справі, понесені позивачем ОСОБА_1 , що складаються з судового збору, - залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку, як частку у спільній сумісній власності колишнього подружжя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , право власності на 82/300 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , до складу якої входять: коридор № 1-1 літ. А1, площею 4,0 кв.м., передпокій № 1-2 літ. А1, площею 7,0 кв.м., кімната № 1-4 літ. А1, площею 8,7 кв.м., кухня № 1-5 літ. А1, площею 7,9 кв.м., санвузол № 1-6 літ. А1, площею 3,9 кв.м.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2 472 грн. 50 коп., залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Кропивницький апеляційний суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова