№ провадження 2/646/1108/2023
Справа № 646/1485/23
У Х В А Л А

про забезпечення позову

11 травня 2023 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в особі судді Клімової С.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який також в інтересах ОСОБА_3 , представник: ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , 3-тя особа: Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про внесення змін до договору, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 , який також в інтересах ОСОБА_3 , представник: ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , 3-тя особа: Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про внесення змін до договору.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.04.2023 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

10 травня 2023 року від представника позивача, адвоката Святець О.М. на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій останній просить вжити заходів забезпечення позову шляхом

- накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , стверджуючи, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим чи утруднити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Статтею 150 ЦПК України передбачено вичерпний перелік видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

За положеннями п. п. 1, 2 та 3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 322452901 від 09.02.2023 року, вбачається, що ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2087, виданого 23.09.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., належить житлова квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З наданої до суду роздруківки з сайту Бомбер-нерухомість вбачається, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 виставлена 07 березня 2023 року на продаж, ринкова вартість 63 000,00 доларів США, останнє оновлення 08 травня 2023 року.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з положеннями ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в цивільному процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Враховуючи, що дану квартиру було придбано на виконання умов договору між сторонами по справі, на теперішній час з приводу вказаної вище житлової квартири виникає спір, суд вважає, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивача, оскільки до винесення рішення по справі відповідач може вчинити дії щодо реалізації або відчуження у будь-який іншій спосіб даного майна, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Тому в даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

У відповідності до ч.7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи викладене, підстав для застосування зустрічного зобов`язання, у відповідності до ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає, з урахуванням природи спірних відносин, що виникли між сторонами, способу забезпечення позову, наявності зареєстрованого у заявника місця проживання та відсутності у суду даних про вчинення ним дій щодо зловживання наділеними процесуальними правами та дій спрямованих на відчуження належного майна або інших дій, які можуть свідчити про наміри заявника утруднити або унеможливити виконання судового рішення у випадку відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 149-157 ЦПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , який також в інтересах ОСОБА_3 , представник: ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , 3-тя особа: Служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про внесення змін до договору задовольнити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження та розпорядження.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали одночасно з направленням заявнику направити до державної виконавчої служби для негайного виконання та заінтересованим особам.

Згідно з ч.11 ст. 153 ЦПК оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити, що у відповідності до положень ч.4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.В. Клімова