Справа № 299/4842/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря Чічкало М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області на рішення Виноградівського районного суду від 02 грудня 2021 року (у складі судді Надопти А.А.) за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від виконання обов`язків, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у жовтні 2021 р.

Після зміни предмету позову (а.с.47-51) просила:

-визнати незаконним і скасувати наказ директора КУ «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області Свища Ю.Ю. «Про відсторонення від виконання обов`язків» № 98 «К» від 30.09.2021 р. і відновити попереднє становище позивача, допустивши її до виконання своїх трудових обов`язків на посаді директора Виноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня № 3 ім. Жігмонда Перені Виноградівської міської ради Закарпатської області;

-стягнути з КУ «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області на свою користь 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.09.2021 р. по день фактичного допуску до роботи.

На обґрунтування позовних вимог указала, що вона працювала на посаді директора Виноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня № 3 ім. Жігмонда Перені Виноградівської міської ради Закарпатської області.

30.09.2021 р. відповідач виніс відносно ОСОБА_1 наказ № 98 «К» «Про відсторонення від виконання обов`язків», який умотивований Статутом комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області та листом слідчого управління ГУНП в Закарпатській області від 29.09.2021 р. № 483/106/7-2021 щодо здійснення досудового розслідування за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144.

Позивач вважає цей наказ незаконним і прийнятим із грубим порушенням трудового законодавства, оскільки відповідачем у наказі про відсторонення від виконання обов`язків не зазначалося посилання на вичерпні підстави, які наведені в ст. 46 КЗпП України, а обґрунтовувався розпочатим досудовим розслідуванням, що є неправомірним і незаконним, оскільки такої підстави як наявність розпочатого досудового розслідування, для відсторонення від посади працівника в законі не передбачено.

Рішенням Виноградівського районного суду від 02.12.2021 р. позов задоволено частково: визнано незаконним і скасовано наказ директора КУ «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області Свища Ю.Ю. «Про відсторонення від виконання обов`язків» за № 98 «К» від 30.09.2021 р. і відновлено попереднє становище позивача, допустивши її до виконання своїх трудових обов`язків на посаді директора Виноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня №3 ім. Жігмонда Перені Виноградівської міської ради Закарпатської області; стягнуто з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 22401,12 грн., 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 1262 грн. у відшкодування судового збору.

Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області (надалі відповідач) просить скасувати це рішення, а провадження у справі закрити. Стягнути витрати по оплаті судового збору. Доводить про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсторонення позивача відбулося на законних підставах, а саме відповідно до ч.2 ст. 154 КПК України, яке було здійснено на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи заперечення зводяться до того, що відсторонення працівника з підстав можливого вчинення кримінального правопорушення чітко регламентовано тільки КПК України та не може бути вирішене наказом роботодавця із посиланням на листи слідчого.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, із таких мотивів.

Визнаючи незаконним і скасовуючи наказ про відсторонення від обов`язків суд першої інстанції виходив із того, що такий було прийнято з грубим порушення вимог трудового законодавства. У зв`язку з цим є підстави для стягнення із відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Також суд констатував, що є усі підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки діями відповідача, які полягають у відстороненні її від посади, дійсно порушено її законні трудові права, гарантовані Конституцією України, що безумовно призвело до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало певний період часу від позивача додаткових зусиль для організації її життя. Таким чином, позивач була вимушена звертатись до суду та доводити протягом тривалого часу свою правоту.

При цьому встановив, що наказом КУ «ЦОЗО» за №98 «К» від 30.09.2021 р. «Про відсторонення від виконання обов`язків» ОСОБА_1 було відсторонено від виконання обов`язків директора Виноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 імені Жігмонда Перені Виноградівської міської ради Закарпатської області з 30 вересня 2021 р. відповідно до Статуту комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області та листа слідчого управління ГУНП в Закарпатській області від 29.09.2021 р. № 483/106/7-2021 щодо здійснення досудового розслідування за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144.

Правові підстави відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом визначені статтею 46 КЗпП України.

Так, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, відсторонення від роботи це тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових правовідносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю на підставі виявленого власником чи уповноваженим ним органом факту, через який він має право усунути або зобов`язаний усунути працівника від роботи.

Таким чином, відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин.

Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 р. у справі № 185/676/18 (провадження № 61-8219св19).

Правовий висновок про те, що статтею 46 КЗпП України встановлений вичерпний перелік випадків відсторонення працівника від роботи, висловлено Верховним Судом у постановах від 01 квітня 2020 р. у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19) та від 23 січня 2019 р. у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18).

Однак, відповідачем у наказі про відсторонення від виконання обов`язків не зазначалось посилання на вичерпні підстави, які наведені у ст. 46 КЗпП України.

Відсторонення від роботи працівника здійснюється роботодавцем з підстав передбачених законодавством з власної ініціативи та/або на вимогу третіх сторін (суду, органів державного нагляду та контролю, та інших уповноважених органів). Здійснюючи відсторонення від роботи працівника роботодавець зобов`язаний діяти на підставі, у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені законом, неупереджено, дотримуватись принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Окрім того, під час відсторонення від посади роботодавці мають врахувати: - правову підставу для відсторонення від посади; - наслідки відсторонення від посади для інших осіб; - законодавчо встановленні гарантії відстороненого працівника на оплату праці; - строки відсторонення, які мають відповідати часу, потрібному для усунення причин відсторонення, якщо тільки уповноваженим органом не визначено інший строк відсторонення.

Указані обставини є важливими та мають враховуватися під час оформлення наказу про відсторонення та бути вказаними у такому наказі.

При цьому, працівник обов`язково має бути ознайомлений про цей наказ та поставити всій підпис.

У разі, якщо працівника не звільнено з роботи, то він повертається до роботи після усунення підстав, що стали причиною для його відсторонення.

Відсторонення працівника від роботи можливе тільки з підстав, що визначені законодавством, зокрема статтею 46 КЗпП України, а тому невиконання вимог керівника не може бути підставою відсторонення працівника.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/12073/18.

Разом з тим, відсторонення від посади має місце у разі вжиття заходів забезпечення кримінального провадження для досягнення дієвості кримінального провадження.

Однак, відсторонення від посади, відповідно до ч.2 ст. 154 КПК України здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Тобто, прокурор, слідчий за погодженням із прокурором має право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування або суду під час судового провадження із клопотанням про відсторонення особи від посади.

У рамках проведення досудового розслідування відносно ОСОБА_1 ні слідчий, ні прокурор не звертались до слідчого судді про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення від посади ОСОБА_1 , і, відповідно, не було отримано ухвали про задоволення клопотання про відсторонення від посади.

Відтак, довід апеляційної скарги про те, що відсторонення позивача відбулося на законних підставах, а саме відповідно до ч.2 ст. 154 КПК України не заслуговує на увагу, оскільки за приписами цієї норми відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців, а не роботодавцем особи, щодо якої розпочато досудове розслідування.

Тим паче, оскаржуваний наказ в принципі не відповідає вимогам ст. 46 КЗпП України, яка регулює питання відсторонення працівника від роботи, оскільки позивача було відсторонено у зв`язку з розпочатим досудовим розслідуванням і в силу вимог ч.2 ст. 154 КПК України, а не керуючись ст. 46 КЗпП України, що свідчить про незаконність дій відповідача стосовно відсторонення позивача з роботи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не містить доводів стосовно стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за вимушений прогул і моральної шкоди, позивачем рішення суду першої інстанції у цій частині не оскаржувалося, відтак колегія суддів не вбачає підстав для аналізу правильності нарахування стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за вимушений прогул і моральної шкоди.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області залишити без задоволення. 2.Рішення Виноградівського районного суду від 02 грудня 2021 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 24 травня 2023 р.

Судді: