Справа № 211/3508/22
Провадження № 2-о/211/11/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Маркози Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою та просить суд встановити факт постійного проживання його мати на території України станом на 1991 рік та на час його народження, тому що без звернення до суду та без встановлення цього факту він не може отримати паспорт громадянина України та відповідно, працевлаштуватись і створити родину.,

В обґрунтування заяви зазначив, що він народився у місті Маріуполь Донецької області. У його свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 , що видане 30.07.2021 року зазначені свідчення про батьків:батько - ОСОБА_3 , громадянство України, мати- ОСОБА_4 , також громадянка України. Повторне свідоцтво видане Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро). Місце державної реєстрації мого народження Іллічівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області.

Його мати ОСОБА_4 була зареєстрованою у АДРЕСА_1 . Що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи. На даний час вона перебуває у Німеччині.

Він постійно проживав у м. Кривому Розі, навчався з 1 по 9 клас з 01.09.2006 року по 13.11.2014 рік у загальноосвітньої школі № 87. Його виховував родич ОСОБА_5 , який до мене відносився як до сина, утримував та займався його вихованням. Він мешкав разом зі ним за адресою АДРЕСА_2 .

Він завжди працював без належного оформлення та бажає отримати паспорт, та почати отримувати освіту, укласти шлюб. Тому звернувся до міграційної служби, щоб отримати паспорт. Однак при йому відмовити, у зв`язку з пропуском строку, відсутністю відомостей про матір, а саме її походження, відсутність у нього довідки про підтвердження громадянства, тощо.

У зв`язку з чим він змушений звернутись до суду, та просить суд задовольнити його вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник заявника адвокат Сілкіна М.В. на заяві наполягала, посилаючись на обставини викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи проти заяви заперечувала, так як відсутні будь-які докази.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_6 проживав разом з ним. Він одружився з його матір`ю, коли ОСОБА_7 було 2 роки. Вони переїхали з міста Донецька в місто Кривий Ріг. Прожили разом чотири роки, потім вона пішла до іншого чоловіка, а її син ОСОБА_7 залишився проживати разом з ним. Свідоцтво про народження дитини, вона також залишила. Місце знаходження її, йому не відомо, та не відомо, чи ОСОБА_7 спілкується зі своєю матір`ю.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що знає ОСОБА_9 приблизно 10-11 років. Його дядько був одружений на його матері. Вони проживали у місті Маріуполі. Мати ОСОБА_7 поїхала, та залишила його проживати разом з дядьком.

Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 , являється матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Україні, Донецька область, місто Маріуполь ( а.с. 6 копія свідоцтва про народження), яка є громадянкою України про що отримала паспорт № НОМЕР_2 ( а.с. 9).

На виконання ухвали суду від 23.03.2023 року до суду було надано запис акту про народження № 1210 від 02.10.1975 року, згідно якого ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Павлоград Дніпропетровської області, її батьки були циганами, з 24.07.2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 8).

ОСОБА_2 , навчався в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 87 Криворізької міської ради Дніпропетровської області з 1 по 9 клас в період з 01.09.2006 по 13.11.2014 рік ( а.с. 7).

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти постійного проживання на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України.

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, відповідно до яких громадянами України є громадяни колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік (далі СРСР), які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, таподала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Згідно з пунктом 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи та поданим доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов до висновку про те, що заявник довів обставини, на які він посилається. При цьому встановити факт постійного проживання його матері на території України, станом на 24 серпня 1991 року, позасудовим шляхом неможливо, а даний факт для заявника має юридичне значення і необхідний для набуття ним громадянства України за територіальним походженням (постанова Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 521/6094/19 (провадження № 61-15297св20).

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог та вважає можливим встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 24 серпня 1991 року, на території України.

Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Довгинцівсько-Металургійний міжрайонний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Павлоград, Дніпропетровської області на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 травня 2023 року.

Суддя: Н. О. Сарат