№2 /756/536/23
07 березня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Луценка О.М.,
за участю секретаря судових засідань Гриненко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача - Романченко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ПАТ « Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку,-
Представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правову допомогу, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом цивільної справи. Розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачів на користь відповідача становить 63 000,00 грн.
В судовому засіданні представник заявника заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав та просив суд її задовольнити.
В судовому засіданні представник ПАТ « Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» проти наданої заяви заперечила, просила в задоволенні заяви відмовити. Посилаючись на те, що адвокат О.О. Романченко просить стягнути витрати на професійну правову допомогу в розмірі 63 000,00 грн. Однак, визначення саме такої суми не є співмірним із обсягом наданих послуг та ціною позову. Так, як адвокатом підготовлений лише відзив на позовну заяву та заперечення щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні. Більше того, ціна позову - 79 927,60 грн., а стягнення адвокатом витрат на професійну правову допомогу - 63 000,00 грн., що дорівнює суми стягнення, згідно позовних вимог. Договір про надання правової допомоги від 09.11.2021 № 93-ПД представником відповідача наданий лише до клопотання про постановлення додаткового рішення. Так, проаналізувавши який вбачається таке: відповідно до додатку № 1 до Договору сторони домовились що вартість послуг з правової допомоги становить 3 000,00 грн з ПДВ за 1 годину, а у відзиві зазначено що це гонорар; відсутній детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги; не вказано вид оплати витрат на надання правничої допомоги (погодинна або фіксована);у акті № 1 про надання послуг від 30.01.2023 вказані дні: 10.11.2022 та 20.12.2022, тобто в ці дні адвокат здійснював представництво інтересів Замовника. Банк зазначає про те, що 10.11.2022, 20.12.2022 судові засідання не проводились через відсутність в суді світла, а дні 25.08.2022, 29.08.2022 взагалі надумані.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва №756/536/23 від 27.01.2023 в задоволенні позовних вимог ПАТ « Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку - відмовлено.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі та просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 63000 грн. 00 коп., що не було враховано судом першої інстанції.

Як убачається з письмових матеріалів справи, між АО « Асоціація корпоративних і приватних адвокатів» та ОСОБА_1 було укладено договір №93-ПД про надання послуг з правової допомоги від 09.11.2021р.

Відповідно до акту №1 про надання послуг та отримання оплати за надання послуг від 30.01.2023року убачається, що відповідач поніс витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги на загальну суму 63000,00 грн.

Однак в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги та платіжний документ, що підтверджує оплачені послуги та розрахунок таких витрат.

Враховуючи вищевикладене заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог представника відповідача - Романченко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ПАТ « Акціонерний комерційний промислово- інвестиційний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання у гуртожитку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.М. Луценко