Справа №295/2936/23
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

26.09.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої-судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Виговської Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Підприємства Коростишівської райспоживспілки «Кооперативний ринок» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії та стягнення неустойки, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 виконати п.2.3.1 договору оренди № 270 від 01.01.2021 року звільнити торгівельний майданчик № 112/113 шляхом вивезення тимчасової споруди, яка розміщена на майданчику за межі території ПР «Кооперативний ринок», та скласти акт прийому-передачі звільненого майданчика; стягнути з ОСОБА_1 неустойку в сумі 33 430 грн. на користь ПР «Кооперативний ринок» у розмірі подвійної плати за час прострочення користування тимчасовим майданчиком.

Ухвалою суду від 05.06.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Питання визначення територіальної підсудності врегульовано параграфом 3 глави 2 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, у статті 30 ЦПК України закріплені правила визначення виключної підсудності.

Частина 1 статті 30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Суд звертає увагу, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування процесуальних норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 р. у справі №910/10647/18 зазначено: "виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2021 року у справі № 911/2390/18, згідно якої до спорів про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, застосовуються виключні правила підсудності.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є невиконання зобов`язань за договором оренди, який укладений щодо користування торгівельним майданчиком площею 12 м.кв. № 112/113, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , і яке являє собою асфальтно-бетонне покриття (п.п. 1.1 - 1.2 Договору оренди № 270 (а.с. 5), тобто з приводу невиконання зобов`язань за договором оренди щодо користування нерухомим майном, яке не знаходиться на території Богунського району м. Житомира.

Беручи до уваги, що предметом позову у справі є невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, слід дійти висновку, що розгляд такого спору має здійснюватися судом з обов`язковим дотриманням правил виключної підсудності.

Крім того, 05.07.2023 р. на адресу суду надійшли відомості з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області (а.с. 69), згідно яких з 02.02.2018 року місце проживання відповідачки зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що також не відноситься до території Богунського району м. Житомира.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Розгляд справ судом з недотриманням правил територіальної підсудності є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення суду з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Беручи до уваги те, що позивач звернулась з позовом про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, яке знаходиться на території Коростишівського району Житомирської області, а тому матеріали цивільної справи №295/2936/23 слід передати на розгляд до Коростишівського районного суду Житомирської області, як суду,уповноваженому на розгляд даного позову.

Зі змісту ч. 3 ст. 31 ЦПК України вбачається, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись статтями 27, 28, 30, 31,32, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали цивільної справи №295/2936/23 направити за підсудністю до Коростишівського районного суду Житомирської області.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Стрілецька