Справа № 453/1256/23
№ провадження 2/453/394/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И /заочне/
26 вересня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третьої особи приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу Бораковської О.Я. про припинення іпотеки та скасування обтяжень на майно,-
в с т а н о в и в:
26.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третьої особи приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу Бораковської О.Я., в якій просить:
- скасувати обтяження та їх реєстрацію за договором іпотеки від 21.04.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Актив-Банк» та ОСОБА_1 ;
-припинити іпотеку за договором іпотеки від 21.04.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Актив-Банк» та ОСОБА_1 на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 27.07.2023 було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Розгляд справи відбувся 26.09.2023 року без учасників справи.
Зазначає, що з метою підтвердження сплати усієї заборгованості для зняття заборон за договором іпотеки, у зв`язку з ліквідацією ВАТ «Акив-Банк», він звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України, з метою отримання відомостей чи рахується за ним заборгованість за договором кредиту та іпотечним договором від 21.04.2008 року. Згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.08.2022 року протягом ліквідаційної процедури ПАТ «АК «Активбанк», інформація, що знаходиться в розпорядженні фонду щодо кредитного договору, укладеного з ним, відсутня. При цьому, згідно листа відповіді НБУ від 18.01.2023 року ПАТ «КБ «Активбанк» ліквідований та станом на 21.12.2019 року в акті ліквідаційної маси ще станом на 21.05.2015 року відсутня інформація про його кредит та заборгованість по такому. Така обставина, на його думку, свідчить виключно про те, що ним повністю було погашено заборгованість за договором кредиту та іпотечним договором від 21.04.2008 року, що на даний час дає усі підстави визнати такий припиненим.
Також позивач зазначає, що зі змісту п. 3.4 Договору іпотеки від 21.04.2008 року, іпотека припиняється виконанням в повному обсязі зобов`язання, а також в інших випадках передбачених чинним законодавством України. На початку червня 2023 року він звернувся до нотаріуса з проханням припинити дію іпотеки у зв`язку з повною оплатою карткового кредиту та відсутністю реєстрації самого іпотекодержателя (банку з яким укладався договір), але йому було відмовлено.
Відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не подано.
Третя особа - приватний нотаріус Стрийського нотаріального округу Бораковська О.Я. про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, пояснення з приводу позову суду не надала.
У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч.1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як визначено в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Актив-банк», з одного боку, (далі Кредитор), та ОСОБА_1 (далі Позичальник), з іншої сторони, було укладено договір про іпотечний кредит №1307.1.08/Д(І)-100, відповідно до якого Кредитор зобов`язується надати Позичальнику на умовах Договору грошові кошти в сумі 210 000 грн. (далі Кредит), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 210 000, 00 грн., а також сплатити відсотки за користуванням Кредитом в розмірі 10,7 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором.
Кредит надається строком погашення не пізніше 20 січня 2023 року на придбання (набуття) у власність окремої квартири з метою постійного проживання, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором (в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується: іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі Предмет іпотеки), визначеного в Іпотечному договорі, Договором поруки від 21 квітня 2008 року.
Згідно договору купівлі-продажу, укладеного 21 квітня 2008 року між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), Продавець передав квартиру у власність Покупцю, а Покупець прийняв у власність і сплатив за неї обумовлену грошову суму. Квартира АДРЕСА_2 . Продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 210 000 грн.
Вказаний договір 21 квітня 2008 року був посвідчений Бораковською О.Я., приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за №730).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 15.03.2010 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «»Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за №25573585, квартира АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Згідно іпотечного договору, укладеного 21 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк» «Актив-банк» (далі Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (далі Іпотекодавець), Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме квартиру, загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 30,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
21 квітня 2008 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я. на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням вказаного іпотечного договору було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , до припинення іпотечного договору.
Таким чином, документально підтверджено, що на погашення заборгованості за кредитним договором № 1307.1.08/Д(І)-100 від 21.04.2008 року позивачем було сплачено 197 743,37 грн.
На початку червня 2023 року позивач звертався до приватного нотаріуса з проханням припинити дію іпотеки у зв`язку з повною оплатою кредиту та відсутністю реєстрації самого іпотекодержателя, а саме банку з яким укладався договір, оскільки такий уже давно ліквідовано без правонаступника, але йому у такому проханні було відмовлено.
З метою отримання відомостей щодо наявності заборгованості за іпотечним договором, позивач звертався з листами до установи, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також до Національного банку України, який є зберігачем документів неплатоспроможних та ліквідованих банків.
Згідно листа заступника директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Н. Рудиха № 57-036-7376/22 від 04.08.2022 року, відповідно до інформації, що знаходилася в розпорядженні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», інформація щодо кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відсутня.
Згідно з частиною другою статті 53 Закону з метою завершення процедури ліквідації та припинення ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» як юридичної особи, виконавча дирекції Фонду 21.12.2019 року рішенням №3287 затвердила ліквідаційний баланс Банку та звіт про завершення процедури ліквідації ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», а отже відповідно до частини третьої статті 53 Закону ліквідаційна процедура Банку вважається завершеною.
Фондом використовується програмний комплекс «Єдина операційна інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», який становить собою організаційно-технічну систему, призначену для комплексної автоматизованої банківської діяльності неплатоспроможних банків, ліквідація яких здійснюється Фондом. Будь-яка інформація щодо заборгованості ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) перед ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» в ЄОІС відсутня.
Згідно листа начальника Управління по роботі зі зверненнями правоохоронних та державних органів Департаменту банківського нагляду В. Черних №20-0006/3995 від 18.01.2023 року, на виконання вимог статті 52-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб передав, а національний банк прийняв документи неплатоспроможного ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» на зберігання.
В описах архівних справ Банку кредитна справа, кредитний/іпотечний договір на ім`я ОСОБА_1 не зазначені та на архівне зберігання ліквідатором Банку до Національного банку не передавалися.
Зазначено, що в звіті Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про завершення ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» станом на 21.12.2019 року та акті формування ліквідаційної маси станом на 21.05.2015 року відсутня інформація про кредит ОСОБА_1 .
Національний банк не є правонаступником ліквідованого ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», а здійснює зберігання документів такого банку відповідно до статті 52-1 Закону, тому може надати у передбаченому законодавством порядку лише копії документів, які передані на зберігання, а у разі наявності, та/або повідомити інформацію, яка міститься у цих документах.
Відповідні фактичні обставини, на переконання суду, свідчать про належне виконання позивачем свого зобов`язання за договором від 21.04.2008 року про іпотечний кредит, а саме про повне повернення боргу, про що свідчить відсутність у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо такого договору, укладеного між ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК» та ОСОБА_1 , а також, що у Національному банку України, який прийняв від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб документи неплатоспроможного ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК на зберігання, кредитна справа ОСОБА_1 в описах архівних справ Банку не зазначена та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалася, в архівних справах банку інформація щодо договору від 21.04.2008 про іпотечний кредит відсутня.
Водночас відповідач жодним чином не спростував факту повного повернення позивачем заборгованості за основним зобов`язанням по договору про іпотечний кредит від 21.04.2008 року перед ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК».
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.
За змістом ч.1 ст. 593 ЦК України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.
Відповідно до ч.4 ст. 593 ЦК України припинення основного зобов`язання внаслідок ліквідації боржника - юридичної особи, яка виступає боржником у такому зобов`язанні, не припиняє права застави (іпотеки) на майно, передане в заставу боржником та/або майновим поручителем такого боржника, якщо заставодержатель до ліквідації боржника - юридичної особи реалізував своє право щодо звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом подання позову або пред`явлення вимоги.
Відповідно до ст.1 Закону України Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно п.3.4 Договору іпотеки від 21.04.2008, іпотека припиняється виконанням в повному обсязі зобов`язання, а також в інших випадках передбачених законодавством України.
За приписами статей 3, 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним погашенням позивачем всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 593 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).
У рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, щостаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтями 6, 13 Конвенції, ратифікованої Верховною Радою України Законом від 17.07.1997 р. №475/97-ВР.
Урішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 зазначено, верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Усі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.
Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".
Обраний заявником спосіб захисту має гарантувати практичну та ефективну можливість захисту порушеного права.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором підтверджено належними доказами у справі, тому припинилося і кредитне зобов`язання, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер.
Принцип непорушності права власності гарантований Конституцією України, узгоджується з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно достатті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбаченихзакономі загальними принципами міжнародного права.
Згідно із частиною 1статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно достатті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно дозаконуза своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом статей 317 і 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Запис про заборону на відчуження об`єкта нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивача на розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат" нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, іншої юридичної особи про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Згідно з п. 5.1 гл. 15 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.
У випадках, передбачених частиною першою статті 537 Цивільного кодексу України, нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника (п. 5.2 гл. 15 р. II Порядку).
Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.
Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.
Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи
При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. гл. 15 р. II вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.
Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони).
Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони.
З припиненням застави фактично припиняється обтяження нерухомого майна заставою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.
Отже, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду письмовими доказами, обраний спосіб захисту його права відповідає змісту суб`єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, якими урегульовано спірні правовідносини.
Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про доведеність тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на даний час немає невиконаних кредитних зобов`язань позивача перед ПАТ «КБ «АКТИВ-БАНК», як особою в інтересах якої накладено обтяження, а тому, існування заборони на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на розпорядження цим майном. Крім цього, вимоги позивача про припинення іпотеки, та скасування обтяження нерухомого майна іпотекою є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання розміру витрат, що підлягають стягненню слід зазначити наступне. Так згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються в тому числі з судового збору. Позивач відповідно до п.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. Суд прийшов до переконання про підставність позовних вимог заявлених до відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому з такого згідно з статтею 141 ЦПК України в користь держави слід стягнути 1 073,60 гривень судового збору, який підлягав сплаті при зверненні до суду з позовними вимогами немайнового характеру.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 280, 281 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст.16, 391 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд-
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третьої особи приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу Бораковської О.Я. про припинення іпотеки та скасування обтяжень на майно - задовольнити.
Скасувати обтяження та їх реєстрацію за договором іпотеки від 21.04.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Актив-Банк» та ОСОБА_1 .
Припинити іпотеку за договором іпотеки від 21.04.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Актив-Банк» та ОСОБА_1 , на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в користь держави 1073,60 гривень судового збору.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування сторін у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Третя особа: приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Бораковська О.Я., місцезнаходження: вул. Людкевича, 17/1, м. Стрий Львівська область.
Суддя