Справа № 761/1696/22
Провадження № 6/761/306/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Пономаренко Н.В.

за участю секретаря Бражніченко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

На адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява Національного медичного університету імені О.О. Богомольця заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої заявник просив суд: визнати виконавчий лист №761/1696/22 від 20.09.2022 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви обґрунтуванні тим, що 25.07.2022 року Шевченківським районним судом міста Києва було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: - стягнуто із Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на користь ОСОБА_1 недораховану заробітну плату за період з 10.10.2020 по 30.06.2022 в розмірі 442312,30 грн. Стягнуто із Національного медичного університету імені О.О. Богомольця в дохід держави судовий збір у розмірі 6334,68 грн. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.09.2022 року, Шевченківський районний суд міста Києва видав виконавчий лист по справі № 761/1696/22 від 20.09.2022 року.

Заявник вважає, що виконавчий лист, що виданий судом 20.09.2022 по справі №761/1696/22, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із наступним. Зазначено, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва датується - 25.07.2022, повний текс виготовлений 16.08.2022.

У заяві зазначено, що таким чином, строк набрання рішення Шевченківського районного суду міста Києва по справі 761/1696/22 припадає на 15.09.2022 року, у випадку не подання апеляційної скарги. 25.08.2022 року відповідачем була подана апеляційна скарга на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25.07.2022 року. Із інформації, що міститься на сайті влади, вбачається дана обставина, як і те, що 16.09.2022 року матеріали справи 761/1696/22 були направленні до Київського апеляційного суду.

Заявник вважає, що видача виконавчого листа у справі № 761/1696/22 призвела до передчасного відкриття виконавчого провадження (ВП № 69919832) та неправомірної видачі виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору від 23.09.2022 року.

Зава мотивована тим, що згідно вищенаведеного вбачається, що виконавчий лист виданий судом до набрання рішення суду законної сили, а постанова державного виконавця винесена на підставі виконавчого документу який виданий передчасно. Заявник вважає, що виконавчий лист № 761/1696/22 від 15.09.2022 при розгляді справи, повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав.

Заявник зазначаючи вимоги ст.432 ЦПК України та просить суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.01.2023 року прийнято до розгляду заяву та призначено заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи в судове засіданні не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

На підставі зазначеного та враховуючи скорочені строки розгляду заяви, регламентовані ст. 432 України, а також те, що заявник та заінтересовані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 25.07.2022 року у справі 761/1696/22 позов ОСОБА_1 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця про стягнення недорахованої заробітної плати - задоволено частково. Стягнуто із Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на користь ОСОБА_1 недораховану заробітну плату за період з 10.10.2020 по 30.06.2022 в розмірі 442312,30 грн. Стягнуто із Національного медичного університету імені О.О. Богомольця в дохід держави судовий збір у розмірі 6334,68 грн (а.с. 174-178). Рішення суду набрало законної сили 20.09.2023.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання вказаного рішення суду Шевченківським районним судом м. Києва 20.09.2022 року було видано виконавчий лист, що підтверджується розпискою (а.с. 183).

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем від 23.09.2022 року за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження ВП № 69919832 з примусового виконання виконавчого листа №761/1696/22 виданого 20.09.2022 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Так, з матеріалів справи вбачається, що листом Київського апеляційного суду від 13.09.2022 у зв`язку із надходження апеляційної скарги НМУ імені О.О. Богомольця на рішення Шевченківського районного суду м Києва від 25.07.2022 року по справі №761/1696/22, щодо направлення матеріалів справи до апеляційного суду (а.с. 202).

Як вбачається з матеріалів справи 23.09.2023 року Шевченківським районним судом м. Києва у відповідь на запит від 13.09.2022 року, направлено цивільну справі №761/1696/22 (провадження №2/761/7271/2022) за позовом ОСОБА_1 до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця про стягнення недорахованої заробітної плати (а.с. 204).

Постановою Київського апеляційного суду від 01.12.2022 року апеляційну скаргу Націоналнього медичного університету імені О.О. Богомольця - залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2022 року - залишено без змін (а.с. 232-235).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 25 липня 2022 року судом були проголошені вступна та резолютивна частини рішення суду, повний текст рішення суду складено 16 серпня 2022 року, тому строк на апеляційне оскарження рішення суду закінчився 16 вересня 2022 року.

Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

З вказаного вбачається, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.

Таким чином, подання апеляційної скарги після закінчення строку для її подання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Так згідно п. 1 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

В свою чергу, безпідставне визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, призведе до ненадходження до бюджету суми виконавчого збору у розмірі 10% від стягуваної суми, за наявності на те відповідних підстав згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до ст. 38 Закону виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості стягувачу у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1,2 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач Національний медичний університет імені О.О. Богомольця звернувся з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду від 761/1696/22 від 25.07.2022 безпосередньо до апеляційного суду та про вказані обставини не було відомо Шевченківському районному суд м. Києва, при цьому рішення суду по вказаній справі набрало законної сили 16.09.2022 року та Шевченківським районним судом на виконання рішення суду було видано виконавчий лист 20.09.2022 року. Про подання апеляційного скарги на рішення суду стало відомо вже після видачі виконавчого листа.

Крім того, суд враховує, що постановою Київського апеляційного суду від 01.12.2022 року апеляційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця - залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2022 року - залишено без змін.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» наслідком прийняття апеляційної скарги на рішення суду до розгляду, за яким видано виконавчий документ є зупинення виконавчого провадження, а не визнання такого виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом не встановлено, що виконавчий документи був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», стягувач ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-19, 76-78, 81, 173, 352-355, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02.03.2023.

Суддя: