П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року м. Київ

Справа №753/18893/21

Провадження № 22-ц/824/4340/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Карпенка В.Р.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард»,

Вишгородська районна державна адміністрації Київської області, відділ

державної реєстрації управління економіки,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейв-2004»

розглянувши апеляційну ОСОБА_1 , подану адвокатом Духіним Олексієм Євгеновичем, на ухвалу Іванківського районного суду Київської області, постановлену у складі судді Гончарука О.П. 06 липня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард», Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, відділ державної реєстрації управління економіки, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейв-2004» про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Авангард», Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, відділ державної реєстрації управління економіки в якій просить:

- визнати трудові відносини між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД», припиненими з 09.08.2021 року у зв`язку із звільненням з посади директора за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗПП України;

-зобов`язати уповноважених осіб відділу державної реєстрації управління економіки Вишгородської районної державної адміністрації Київської області внести зміни до відомостей про юридичну особу ТОВ «АВАНГАРД», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: у графі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» запис « ОСОБА_1 - керівник. ОСОБА_1 » - вилучити та внести інший запис: «Трудові відносини ОСОБА_1 з ТОВ «АВАНГАРД» () припинити шляхом звільнення з посади директора з 09 серпня 2021 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Рішення Дарницького районного суду м. Києва №___від___;

- стягнути з ТОВ «АВАНГАРД» на користь позивача 1816,00 грн. судового збору.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 06 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авангард», Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, відділ державної реєстрації управління економіки, третя особа: ТОВ «Трейв-2004» про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Духін О.Є. подав апеляційну скаргу, в який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що при вирішенні питання про те, чи є спір , який виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства, трудовим чи корпоративним, слід керуватися положеннями глави XV КЗпП України.

Згідно із частиною 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.09.2020 у справі № 205/4196/18 дійшла висновку, що до юрисдикції господарського суду за п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України належать спори, в яких позивач, відсторонений від посади керівника юридичної особи (її виконавчого органу), або позивача, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за ч. 3 ст. 99 Цивільного кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оспорює законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого відсторонення або звільнення (припинення повноважень).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов подано Позивачем до ТОВ «АВАНГАРД» про визнання припиненими між сторонами трудових відносин, тоді як у позовній заяві відсутні будь-які посилання на порушення корпоративних прав Позивача, не зазначено, що Позивач був (або є) учасником (засновником) вказаного товариства. Натомість з викладених Позивачем обставин вбачається, що позовні вимоги спрямовані на захист його трудових прав як директора (керівника) ТОВ «АВАНГАРД» .

Також слід зазначити, що обставини даної справи майже повністю ідентичні обставинам справи, що розглядалися Верховним Судом в справі № 520/11437/16-ц (постанова від 03 липня 2019 року) за правилами цивільного судочинства. У згадуваній справі Верховний Суд задовольнив позов директора до товариства з обмеженою відповідальністю «Укркеш». третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. - компанія з обмеженою відповідальністю «Алгетус Холдінгз Лімітед», та припинив трудові відносини між директором і товариством з обмеженою відповідальністю Укркеш на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.

Згідно з ч.ч. 5. 6 ст. 13 Закон України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно- правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У зв`язку з чим вважає, що спір про визнання припиненими трудові відносини з ТОВ «АВАНГАРД» з підстав ст. 38 КЗпП України, належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Представник позивача адвокат Дугін О.Є. суду подав клопотання, в якому просив розглянути скаргу за відсутності позивача.

Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ТОВ «Авангард», Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, відділ державної реєстрації управління про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії .

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивача було призначено на посаду директора ТОВ «Авангард». Призначення відбулося на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Авангард» від 22 серпня 2006 року та наказу про призначення на посаду директора ОСОБА_1 від 23 серпня 2006 року ( а.с. 15, 16-19).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одноосібним учасником (засновником) ТОВ «Авангард» є юридична особа «ТОВ «ТРЕЙВ -«004».

Оскільки, на протязі останні декілька років Товариством не здійснювалася фінансово-господарська діяльність, єдиний учасник ТОВ «Аванград» - ТОВ «ТРЕЙВ-2004» не займається та не опікується своїм підприємством, ТОВ «Авангард» найманих працівників не має, а отже підприємством не виконуються поставлені економічні завдання, позивач втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора ТОВ «Аванагрд», у зв`язку з чим, бажає змінити місце роботи й сферу.

Однак, позивач не має належного зв`язку із учасником (засновником) товариства, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні позивач з посади директора за власним бажанням.

Дане право позивача, як найманого працівника закріплено Кодексом законів про працю Україна, зокрема ст.21, 22 Закону.

У п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України, визначено, що підставами для припинення трудового договору, Зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Зазначав про те, що установчі та юридичні документи Товариства, залишилися у представників ТОВ «ТРЕЙВ-2004» і у позивача немає на даний час до них доступу, тому, проаналізувати повноваження керівних органів Товариства, позивач може тільки у розрізі розгляду спеціальних норм законодавства, регламентуючого діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, що діяло в період реєстрації та дії Товариства. Таким законодавчим актом є Закон України «Про господарські товариства» №1576-XII від 19.09.1991 р. (в редакції що діяла до 06.02.2018 р.)(далі - Закон №1576-XII).

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 06 липня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Авангард», Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, відділ державної реєстрації управління економіки, третя особа: ТОВ «Трейв-2004» про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання вчинити дії.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 перебуває на посаді генерального директора ТОВ «АВАНГАРД» та відповідно є одноособовим членом виконавчого органу підприємства, а можливість припинити його повноваження уповноваженим органом товариства міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права, а тому дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у цій справі, оскільки вказаний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.ст. 41, 58, 59 Закон України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників, до компетенції якого, у тому числі, відноситься утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства.

Відповідно до ст. 62 Закон України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних борів учасників. Директор підзвітний загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Директор не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства. Директор діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Зазначені положення Закону кореспондуються з діючими положеннями Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» .

Так, відповідно до ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» до компетенції загальних зборів учасників відноситься обрання одноосібного виконавчого органу товариства.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень.

Тобто, загальні збори учасників здійснюють управління товариством та реалізують право уповноваженого органу товариства усунути особу від виконання обов`язків члена виконавчого органу в будь-який час з будь-яких підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У статті 21 КЗпП України вказано, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку із цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже, зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити на свій розсуд повноваження члена виконавчого органу у будь-який час з будь-яких підстав.

Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі за конституційним зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний фінансово-правовий консалтинг» про офіційне тлумачення частини третьої статті 99 ЦК України (у попередній редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України від 13 травня 2014 року № 1255-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів») зазначив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Як вірно зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, позивач ОСОБА_1 перебуває на посаді генерального директора ТОВ «АВАНГАРД» та відповідно є одноособовим членом виконавчого органу підприємства, а можливість припинити його повноваження уповноваженим органом товариства міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права, а тому посилання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Духіна О.Є. на те, що позивач просить визнати, зокрема припиненими трудові правовідносини з ТОВ «Аванград» на підставі ст.. 38КЗпП України, а отже спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства, не заслуговують на увагу та відхиляються судом, як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Духіним Олексієм Євгеновичем- залишити без задоволення .

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 06 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна