Справа № 472/186/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Тустановського А.О.,

за участю секретаря - Щербини О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - АТ КБ „Приватбанк), в особі представника за довіреністю Ляр Д.Ю., звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22.07.2005 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 22.07.2005 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором.

Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, в зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором.

Станом на 13.02.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 59987,98 грн., з них:

- заборгованість за кредитом 49114,08 грн.;

- заборгованість за відсотками за користування кредитом 10 873,90 грн. ;

На підставі викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 22.07.2005 року в розмірі 59987,98 грн. станом на 13.02.2023 року та судовий збір.

03 квітня 2023 року до суду від представника відповідача Вендель О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Банк, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, як на невід`ємні частини спірного договору. Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів, що в сукупності із Заявою, свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови і саме в такій редакції існували на момент підписання Заяви від 22.07.2005 року, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. Отже, зазначені Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника і відсутні інші належні та допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови містили вказані в них положення в момент підписання заяви позичальника і в подальшому вони, не змінювались. Саме така правова позиція викладена в Постановах ВСУ від 11.03.2015 р. (Справа № 6-16цс15), від 10.06.2015 р. (Справа № 6-698цс15), від 04.11.2015 р. (Справа № 6-1926цс15), від 14.12.2016 р. (Справа № 6-2462цс16), від 22.03.2017 р. (Справа № 6-2320цс16), від 11.10.2017 р. (справа № 6-1374цс17).

Вказані правові позиції також узгоджуються з правовими позиціями Великої палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 03 липня 2019 р. у Справі № 342/180/17, та Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду висловленою у Постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023 ХІІ «Про захист прав споживачів». Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог цього Закону, а саме про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, по які вважав узгодженими банк.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Строк спливу дії картки є кінцевим строком дії картки.

Згідно Анкети заяви від 22.07.2005 р. відповідачу видану кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії якої за Довідкою банку по 31.07.2015 р. У цій же Довідці позивач зазначає, що за зазначеним кредитним договором (Анкета заява від 22.07.2005 р.) відповідачу було видано, крім зазначеної картки, картки № № НОМЕР_2 (строк дії з 28.06.2015 р. по 30.06.2019 р.) та № НОМЕР_3 (строк дії з 11.06.2019 р. по 31.03.2023 р.) і згідно Виписки з банківського рахунку заборгованість в розмірі 59 987,98 грн. розраховується за всіма зазначеними картками. Письмових договорів між банком та ОСОБА_1 про встановлення кредитного ліміту на платіжні картки № № 909796 від 26.06.2015 р. та 327934 від 11.06.2019 р. (заява про видачу кредиту, підписані відповідачем) матеріали позовної заяви не містять. Отже, докази щодо перевипуску карток відсутні, а тому кінцевий строк кредитування у даному випадку становить до 31.07.2015 року, що відповідає строку дії картки № НОМЕР_1 від 22.07.2005 року. Враховуючи те, що строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 , згідно Довідки банку, встановлено по 31.07.2015 року, то саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами банку про стягнення тіла кредиту та нарахованих до 31 липня 2015 року інших платежів за кредитом. Позивач звернувся до суду із позовом 17.02.2023 року, тобто поза строком позовної давності, а тому позов не підлягає задоволенню з підстав спливу строку позовної давності. Просить суд у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

27 квітня 2023 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 22.07.2005 року. Підписавши заяву Анкету Заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту Відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. З копії анкети заяви від 22.07.2005 року вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем зазначена інформація про себе заповнена особисто, також чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами Банку. Я виражаю свою згоду, що ця Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між мною та Банком договір про надання Банківських послуг».

Також з копії заяви вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Банком було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитку картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово економічні експертизи по справі не призначалися.

Згідно умов договору, у разі закінчення строку дії карта продовжується Банком на новий строком (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії). Відповідач звернувся в Банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карт з новим строком дії. Так, на підтвердження здійснення перевипуску карток було надано відповідну довідку про видані картки, виписку по рахунку. Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

Клієнту була оформлена і видана кредитна картка «Універсальна COLD», яка має ряд переваг перед іншими кредитними картами. Відповідно до Тарифів з якими був ознайомлений Позичальник, що підтверджується підписом у заяві на отримання кредиту, Власником карти сплачується комісія за різне обслуговування за картками «Універсальна COLD». Відповідно до Правил користування карток строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 03.2023 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 27.02.2023 року до спливу строку позовної давності. Тому строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Крім того, згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за Договором. Враховуючи викладене, просять суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Представник позивача АТ КБ Приватбанк в судове засідання не з`явився. Разом з позовною заявою до суду була надана заява представника АТ КБ Приватбанк Ляр Д.Ю. про розгляд справи у відсутність представника позивача, просить позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, але до суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відповідача в зв`язку з зайнятістю, просить відмовити у задоволенні позову.

В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2005 року ОСОБА_1 підписала заяву № б/н , в якій зазначено тип карти: НОМЕР_4 , сума кредитного ліміту 4000 грн., базова процентна ставка 3 % річних в місяць з розрахунку 360 днів в рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, порядок погашення заборгованості помісячними платежем в розмірі 7 % від суми заборгованості та погашення заборгованості по Кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом так і списанням Банком коштів з дебетної картки (а.с. 22)

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «ПриватБанк», станом на 13.02.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 59987,98 грн., з них:- заборгованість за кредитом 49114,08 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом 10 873,90 грн. (а.с. 3-19). З розрахунку вбачається, що відповідач ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості по кредиту, а саме останній раз було здійснено погашення по кредиту 22.02.2022 року в сумі 1200 грн. (а.с. 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У підписаній сторонами заяві позичальника від 22 липня 2005 року зазначено, що базова процентна ставка 3 % річних в місяць з розрахунку 360 днів в рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Враховуючи викладене, заява від 22.07.2005 року підписана відповідачем ОСОБА_1 містить відомості про розмір кредиту (кредитної лінії), процентної ставки.

Також представник відповідача Вендель О.М. просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 , згідно довідки банку встановлено по 31.07.2015 р, то саме з цієї дати почався перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами банку про стягнення тіла кредиту та нарахованих до 31 липня 2015 року інших платежів за кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовними вимогами 06.03.2023 року /а.с.1/.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу" (див. mutatis mutandis рішення у справах "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії" від 20 вересня 2011 року ("OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia", заява N 14902/04, § 570), "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" від 22 жовтня 1996 року ("Stubbings and Others v. the United Kingdom", заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13.

Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З довідки виданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 дата відкриття 22.07.2005 р. та термін дії до 07/15; № НОМЕР_2 дата відкриття 28.06.2015 р. та термін дії 06/19; № НОМЕР_2 дата відкриття 28.06.2015 та термін дії 06/19; № НОМЕР_3 дата відкриття 11.06.2019 р. та термін дії 03/23.

З виписки по рахунку відповідача за період 22.07.2005 14.02.2023 року вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, але вчасно їх не повернула (а.с. 42-61).

Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом МЮ України №578/5 від 12.04.2012р., має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Крім того, слід врахувати, що у постанові НБУ № 705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» також зазначено, що документи за операціями з використанням електронних платежів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.

Отже, враховуючи, викладене суд дійшов до висновку що позивачем було дотримано строки звернення до суду.

Враховуючи те, що позивач довів суду, що відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість за кредитним договором, а відповідач не надав доказів, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь позивача Акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, , рах. № НОМЕР_6 , МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 22.07.2005 року у розмірі 59987 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 98 (дев`яносто вісім) копійок, яка складається з: 49 114,08 грн. заборгованість за кредитом; 10 873, 90 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. .

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д, , рах. № НОМЕР_6 , МФО № 305299 ) судовий збір в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 травня 2023 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський