Справа №442/5671/23
Провадження №2/442/1163/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої судді Павлів З.С., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров`я», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання бездіяльності роботодавця протиправною та зобов`язання нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні,

встановила:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов`язати нарахувати їй, ОСОБА_1 , та сплатити виходячи з розміру заробітної плати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку на загальну суму 24466,63 грн. в тому числі: за жовтень 2022 1250,97 грн., листопад 2022 1321,97 грн., грудень 2022 1250,97 грн., за січень 2023 1268,97 грн., лютий 2023 1268,97 грн., березень 2023 1268,96 грн., квітень 2023 1268,97, травень 2023 1268,49 грн., червень 2023 1268,49, липень 2023 13029,87 грн.; провести нарахування та виплату належної їй заробітної плати та компенсації за невикористані 199 календарних днів щорічної відпустки в розмірі 47702,87 грн. та виплатити середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку при звільненні.

Позов обґрунтовує тим, що вона, ОСОБА_1 , перебувала в трудових відносинах з ТОВ «ОПК «Планета Здоров`я» з 28.02.2017, працювала кухарем. Впродовж 2021-2022 років умови праці у відповідача погіршились, неодноразово виникала заборгованість по заробітні платі. Наказом №146-К від 26.08.2022 на підставі її заяви, її було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Запис в трудову книжку було здійснено 18.07.2023. В день звільнення її було ознайомлено з наказом про звільнення, проте такий не вручено. При ознайомленні з наказом вона довідалась, що у неї є ще 199 днів невикористаної відпустки і вважає, що має право на виплату їй компенсації. При звільненні їй не було виплачено жодної заробітної плати та жодної компенсації за невикористану відпустку. З метою отримання наказу про звільнення та інформації щодо нарахування заробітної плати за період з січня 2023 по 18.07.2023 вона надіслала заяву, проте відповіді так і не отримала. З метою з`ясування розміру заробітної плати, яку вона мала б отримувати, проте не отримувала у відповідача, вона звернулась в Головне Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області. Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1 ) станом на 19.07.2023 у неї практично відсутнє нарахування заробітної плати з жовтня 2022 по 18.07.2023, і відповідно відсутнє перерахування страхових сум для нарахування пенсії та страхового стажу. Оскільки відповідачем не надається будь-яка інформація про заробітну плату, сплату ЄСВ , вона звернулась із запитом в Головне управління ДПС у Львівській області, Дрогобицьку податкову інспекцію щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків в електронному вигляді. Згідно даних даного Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування форми ОК -5 станом на 04.08.2023 з неї, ОСОБА_1 проведено нарахування, утримання із заробітної плати , проте не сплачено ЄСВ за період з жовтня 2022 року по грудень 2022 року, з січня 2023 року по 18.07.2023. Весь цей час вона працювала, однак роботодавець, в порушення законодавства про працю не провів нарахування її заробітної плати та не сплатив внесків. Невнесення страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відбулось не з її вини. Всі ці роки вона працювала, інколи виплачували заробітну плату на руки. У відпустці не була більше 6 років. Жодних виплат при звільненні вона не отримала. Внаслідок невиконання «ТОВ ОПК Планета здоров`я» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України вона позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за спірний період на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Крім цього, вважає, що відповідач повинен сплатити й середній заробіток за затримку виплати при звільненні. У зв`язку відсутністю даних про нараховану заробітну плату, розрахунок заборгованості проводить виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Процесуальні дії суду:

Ухвалою судді від 17.08.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 15.09.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

15.09.2023 представник відповідача адвокат Лігінович Н.С. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить врахувати такий при розгляді позову. Зазначає, що позивачка в період з 28.02.2017 по 18.07.2023 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Зазначає, що в період з червня по липень 2023 позивачка на роботу не виходила. 18.07.2023, відповідач пішовши на зустріч позивачці, звільнив останню за угодою сторін. Позивачу у позовній заяві, просила нарахувати та сплатити, виходячи з розміру заробітної плати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку на загальну суму 24466,63 грн. На даний час відповідачем у повному обсязі нарахував позивачці та сплатив виходячи з розміру її заробітної плати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатив на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку. У зв`язку з цим просить суд закрити провадження у справі у цій частині позовних вимог. Крім цього, зазначає, що позивачка у позовній заяві просить суд зобов`язати виплатити їй компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 47702,87 грн. Зазначений позивачем розмір компенсації за невикористані відпустки є необгрунтованим та підлягає перерахунку, оскільки позивачкою для обчислення компенсації враховано невірний розмір середньоденної заробітної плати. Відповідно до довідки від 14.09.2023 середньоденна заробітна плата становить 211,90 грн. та розмір компенсації за невикористані відпустки складає 42168,10 грн. (в том числі ПДФО 18% -7590,26 грн. та військовий збір 1,5% -632,52 грн.), до сплати підлягає 33945,32 грн. 25.08.2023 відповідачем платіжним дорученням №11180 на картковий рахунок позивачки було перераховано частину компенсації за невикористану відпустку у розмірі 10000 грн. З таких підстав, відповідач визнає позовні вимоги лише в частині 23945,32 грн.

Ухвалою суду від 15.09.2023 розгляд справи відкладено на 26.09.2023 з метою надання позивачу строку для подання відповіді на відзив.

21.09.2023 позивач подала до суду відповідь на відзив. Зазначає, що станом на 12.09.2023 відповідачем не нараховано та не сплачено ЄСВ за квітень 2023 1268,97 грн., травень 2023 1268,97 грн та за липень 2023 року 8222,78 грн. На підтвердження зазначеного додає копію індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 про відсутність сплати ЄСВ за цей період. У зв`язку з цим, вважає, що провадження в цій частині не підлягає закриттю. Підтверджує факт нарахування їй відповідачем 25.08.2023 1000 грн. та підтверджує, що сума компенсації за невикористані дні відпустки становить 23945,32 грн. З таких підстав, просить нарахувати їй та сплатити ЄСВ на відповідних рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку: за квітень 2023 1268,97 грн, травень 2023 1268,97 грн., липень 2023 року -1268,97 грн. Крім цього, просить виплатити їй компенсацію за 199 календарних днів щорічної відпустки на суму 23945,32 грн., а також суму середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку в сумі 10171,20 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2023 провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров`я», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання бездіяльності роботодавця протиправною та зобов`язання нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні в частині позовних вимог визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язати нарахувати позивачці, виходячи з розміру заробітної плати, єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплати на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку на в тому числі: за жовтень 2022 р -1250,97 грн., листопад 2022 1321,97 грн., грудень 2022 1250,97 грн., за січень 2023 1268,97 грн., лютий 2023 1268,97 грн., березень 2023 1268,96 грн., а також проведення нарахування та виплату належної їй заробітної плати та компенсації за невикористані 199 календарних днів щорічної відпустки в частині 10000 грн. закрито.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено:

ОСОБА_1 в період з 28.02.2017 по 18.07.2023 працювала кухарем і Товаристві з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я».

На підставі наказу від 18.07.2023 №146 ОСОБА_1 звільнено з роботи за угодою сторін.

Сторонами визнано та не заперучується, що на день звільнення позивачці не було виплачено компенсації за невикористану відпустку, а саме: 199 календарних днів, в сумі 42168,10 грн. без утримання податків.

Як вбачається з довідки про нарахування відпустки №Пл від 18.07.2023 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 211,90 грн.

Згідно з представленого відповідачем розрахунку, який визнано позивачем, до виплати ОСОБА_1 підлягає компенсація за невикористані дні відпустки в розмірі 33945,32 грн.

25.08.2023 відповідачем згідно платіжної інструкції №11180 виплачено на рахунок позивачки 10000 грн. як частину компенсації за невикористані дні відпустки. Дане визнається позивачкою.

З таких підстав, заборгованість по невиплаті коменсації за невикористані дні відпустки складає 23945,32 грн.

Оцінка суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ст.81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу, своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність зазначення в судових рішення чіткого обґрунтування результатів оцінки доказів передбачена й у ст.263 ЦПК України, відповідно до якої судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, суд повинен зазначити мотиви його прийняття чи відмови у прийнятті.

Основним Законом України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, як закріплено у статті 43.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст.97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст.22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно з частиною першою ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами Кодексу Законів України про працю, Закону України «Про оплату праці», а позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримала всі належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач не виплатив позивачці компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 23945,32 грн., що сторонами визнано та не оспорюється, зазначену суму слід стягнути з відповідача в користь позивачки.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника (стаття 117 КЗпП України).

Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

З даного приводу ВСУ в постанові Пленуму №13 від 24.12.1999 року вказав, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні ) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з вищевказаної довідки середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 211,90 грн, а кількість робочих днів за весь час затримки розрахунку ( з 19.07.2023 по 26.09.2023 день ухвалення рішення) - 50 робочих днів. Тому з відповідача підлягає стягненню 10595 грн. ( 211,90 грн. х 50 робочих днів) середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, то суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Такий розрахунок відповідає змісту зазначених вище норм права та практиці їх застосування, зокрема, Постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі №635/2084/16-ц та Постанові Верховного Суду від 02 серпня 2019 року у справі №755/17855/16-ц.

Що стосується вимоги позивача зобов`язати відповідача сплатити єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Як вбачається з представлених позивачкою відомостей про застраховану особу форми ОК-5 станом на 12.09.2023 відповідачем не нараховано та не сплачено ЄСВ за квітень 2023, травень 2023 та за липень 2023 року.

Враховуючи, те що судом встановлено порушення відповідачем законодавства про нарахування позивачці та виплату заробітної плати, суд вважає, що ТОВ «ОЗК «Планета Здоров`я» слід зобов`язати сплатити, виходячи з розміру заробітної плати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку квітень 2023, травень 2023 та за липень 2023 року.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Зважаючи на те, що на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, то зазначений судовий збір слід стягнути за рахунок відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264, 280-282 ЦПК України, -

ухвалила:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров`я», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання бездіяльності роботодавця протиправною та зобов`язання нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, стягнення середнього заробітку за весь час затримки повного розрахунку при звільненні задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс «Планета Здоров`я» в користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 23945,32 грн.

Зобов`язати Товариство з обмеженою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров`я» нарахувати ОСОБА_1 та сплатити виходячи з розміру заробітної плати єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку квітень 2023 року, травень 2023 року та липень 2023 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров`я» в користь ОСОБА_1 10595 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні.

Стягнути з Товариства з обмеженою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров`я» 2684 гривні судових витрат в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оздоровчо-профілактичний комплекс Планета Здоров`я», , адреса: м.Трускавець вул.Суховоля 65, Львівської області.

Суддя Павлів З.С.