Справа №751/917/23
Провадження №2/751/564/23
Рішення

Іменем України

24 квітня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Савчук М. О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною та недійсною Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит, стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) про визнання незаконною та недійсною Додаткову угода до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 гривен.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.02.2008 між Відкритим акціонерним товариством «ПриватБанк» (далі - ВАТ КБ «ПриватБанк») (на даний час АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № CNGLG6 (далі Договір). Відповідно до умов Договору від 25.02.2008 банк зобов`язався 25.02.2008 надати ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 201168,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався прийняти, належним чином використати та на рахунок № НОМЕР_1 щомісячними рівними частинами в сумі не менше 2679,98 грн. повернути кредит в сумі 201168,00 грн., сплатити нараховані ВАТ КБ «ПриватБанк» відсотки за користування кредитом в розмірі 15,00% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені даним договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Кредит надавався строком погашення не пізніше 25.02.2028 на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за Договором купівлі-продажу № 739 від 25.02.2008, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, у забезпечення виконання боргових зобов`язань позивача за Договором про іпотечний кредит № CNGLG66 від 25.02.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «ПриватБанк» був укладений Іпотечний договір № CNGLG6 від 25.02.2008, згідно якого ОСОБА_1 передав в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 36,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , що виникають з Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008.

14.07.2008 ОСОБА_1 заповнив без визначення розміру заборгованості, підписав та залишив працівнику Банку наданий бланк Заяви про зміну валюти кредиту та конвертацію залишку заборгованості по Договору від 25.02.2008 у валюту долари США за курсом процесингу на дату укладення додаткової угоди до договору.

У подальшому, 18.08.2008 між Банком та ОСОБА_1 була підписана та укладена Додаткова угода до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, яка є розпорядчим документом для її сторін, відповідно до пунктів 1.1, 8.1 якої Банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 18 серпня 2008 року по 25 лютого 2028 року включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 43937,81 доларів США, з зазначенням цілей та залишком заборгованості за Договором про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, що складає 203212,38 грн., та еквівалентно 43937,81 доларів США, з чим позивач н згодний.

Також, 18.08.2008 між Банком та ОСОБА_1 було підписано Заяву № 1 про продаж іноземної валюти. Відповідно до якої ОСОБА_1 доручив АТ КБ «ПриватБанк» 18.08.2008 «Перерахувати кошти для продажу (USD 840)» з рахунку № НОМЕР_3 у філії ПриваБанку з МФО 324935 на рахунок класу № НОМЕР_4 ПриватБанку з МФО 305299. Продати перераховані грошові кошти (USD 840) за українські гривні. Сума продажу в (USD) 43937,81 дол. США. Договірний (мінімальний) курс продажу (USD/UAH) 4,625. Після продажу грошові кошти в гривні перерахувати на наступні рахунки: - в сумі 203212,38 грн. на транзитний ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , рахунок № НОМЕР_1 в КБ «ПриватБанк» Банку, МФО 305299 з призначенням платежу: «Перерахування коштів за кредитним договором № CNGLG6 від 25.02.2008». Разом з тим, в даній заяві зазначена адреса клієнта не відповідає дійсності, а також, адреса місцезнаходження Банку.

Після чого, грошових коштів у національній валюті гривні для купівлі доларів США в необхідному розмірі зі сплатою маржі Банку у позивача вже не вистачало, а узгоджене в п. 4.1 Додаткової угоди від 18.08.2008 право використання зарезервованих доларів США за курсом 4,625 грн за 1 дол. США (із розрахунку 203212,38 / 43937,81 = 4,625) Банк споживачу не надав, тому ОСОБА_1 почав купувати долари США в натурі за ринковим курсом та сплачувати їх Банку на визначений в п. 8.2 Додаткової угоди рахунок № 3293 з 21.08.2008.

Зазначає, що період з 21.08.2008 до 25.02.2009 сплачені позивачем грошові кошти в доларах США Банк зараховував на рахунок № НОМЕР_2 . Зміни до двосторонньої Додаткової угоди від 18.08.2008 не вносилися. У період з 25.02.2009 до 19.06.2015 сплачені позивачем грошові кошти в доларах США Банк зараховував на рахунок № НОМЕР_6 , тобто після 25.02.2009 Додаткова угода від 18.08.2008 не виконувалася та Банк лише безпідставно отримував грошові кошти ОСОБА_1 в іноземній валюті доларах США в натурі.

Таким чином, враховуючи Заяву позивача від 14.07.2008 року про конвертацію залишку заборгованості за кредитним договором в гривні у валюту долари США, Банк відмовився від пропозиції позивача укласти додаткову угоду про зміну залишку заборгованості за Договором від 25.02.2008 в національній валюті гривні на валюту долари США та від 18.08.2008 надав свою пропозицію, якою Договір від 25.02.2008 був укладений в новій редакції.

Відтак, укладена 18.08.2008 між ОСОБА_1 та Банком Додаткова угода до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, по суті є іншим правочином та створює інші правовідносини сторін.

Вважає, що відповідач фактично вів в оману ОСОБА_1 , а також, грубо та систематично порушував його права, використовував заборонені в Україні методи підприємницької діяльності, створював для позивача важке становище.

Однак, в зв`язку з тим, що позивач не надав Банку жодного розрахункового документу або оформленого касового документу з метою використання грошових коштів в доларах США з рахунку № НОМЕР_2 , вважає, що Додаткова угода від 18.08.2008 згідно п. 6.1 не набула чинності.

При цьому, у період з 02.04.2009 до 24.10.2014 сплачені позивачем грошові кошти в доларах США без наявності законного права відповідач зараховував на невідомий позивачеві рахунок № НОМЕР_7 , який за згодою сторін для погашення заборгованості за Додатковою угодою від 18.08.2008 для ОСОБА_1 не відкривався. Що в свою чергу є порушенням не тільки Додаткової угоди від 18.08.2008, а й ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, що також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_6 .

Стаття 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Так, позивачем завдяки грубим порушенням своїх, як споживача, прав та тих несприятливих наслідків, які такі порушення за собою потягнули, отримав й моральну шкоду. Яка зумовлена, багатьма телефонними дзвінками від працівників відповідача з вимогами повернути грошові кошти, вирушенням позивача декілька разів відвідувати відділення відповідача, що порушувало його планування дня та зміни свої плани, крім того, полягає у моральній важкості відвідувати те приміщення де грубо та систематично порушували його права як споживача. Все це призвело до погіршання сну та апетиту, більшої емоційності, що негативно відображалось на стосунках пзивача з оточуючими та провокувало конфліктні ситуації у родині.

Відтак, враховуючи норми процесуального права, а також, законодавчу базу, яка регулює спірні правовідносини, просить заявлені вимоги задовольнити.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.02.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Сторони в судове засідання не викликалися. Розгляд справи здійснювався за наявними у справі матеріалами.

16.03.2023 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та 24.04.2023 року від позивача до суду надійшли клопотання про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 50 51, 153 - 160)

Суд, вивчивши клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, приходить до наступного висновку.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 5, 7 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Так, спрощене провадження, як з викликом, так і без виклику сторін спрямоване на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження без виклику сторін не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги.

Відтак, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду свої докази на спростування взаємних вимог та заперечень у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користується правами, передбаченими ЦПК України.

Усі наявні у сторін докази безперешкодно можуть бути надані ними суду в межах розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні).

В ухвалі Великої Палати Верховного суду від 14.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18), зазначено, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги предмет, підстави та характер спірних правовідносин, склад учасників справи, суд не вбачає обґрунтованих підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та приходить до висновку про залишення клопотаннь без задоволення.

20.03.2023 року від представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (з додатком), в якому просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиві. (а.с. 52 59)

04.04.2023 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (з додатками), в якій зазначає, що відзивом відповідача на позовну заяву категорично не згодний, вимоги позовної заяви просить задовольнити в повному обсязі. (а.с. 96 105)

13.04.2023 року від представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшли письмові пояснення (з додатками), згідно яких просить: відмовити в задоволенні позовних вимог, поновити встановлений законом строк для подачі доказів з подальшим їх приєднанням до матеріалів справи. (а.с. 107 152)

24.04.2023 року від позивача до суду надійшло письмове пояснення (з додатком), в якому просить відмовити АТ КБ «ПриватБанк» в клопотанні про залучення доказів, позовну заяву задовольнити. (а.с. 153 - 161)

Суд, вивчивши клопотання представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення встановленого законом строку для подачі доказів, приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2, 3 ст. 126 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи завдання та основні засади цивільного судочинства, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для вирішення справи, беручи до уваги, що відповідачем одночасно із поданням клопотання про поновлення процесуального строку подано письмові пояснення з додатками, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити відповідачу процесуальний строк для подачі наданих доказів до суду та долучити їх до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 25.02.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CNGLG6. (а.с. 118 122)

З огляду на копію Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008, вбачається, що згідно Розділу 1, а саме:

п. 1.1. Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.7.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 7 Договору.

п. 1.2. Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку Позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком. Номер рахунку зазначений у п.7.2 Договору. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення Позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом.

п. 1.1.3. забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором зазначено в п.7.3 змінної частини Договору, а також всі інші види, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором.

Відповідно Розділу 2 копії Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008, Банк зобов`язується, а саме:

п.п. 2.1.1. надати Кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 7.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п. 2.2.7. Даного Договору.

2.1.2. з метою надання й обслуговування Кредиту: відкрити рахунок, зазначений в п. 7.2 даного Договору; здійснювати ведення кредитного досьє по Кредиту.

2.1.5. направляти на погашення заборгованості Позичальника кошти, що надійшли на Рахунок відповідно до п; 7.2 змінної частини цього Договору для зарахування, відповідно до пп. 1.1., 3.3. даного Договору.

Згідно Розділу 2 копії Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008, позичальник зобов`язується, зокрема:

п. 2.2.1. використати Кредит на цілі, зазначені в п. 7.1 даного Договору.

п. 2.2.2. сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до п. 7.1,2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного Договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту.

п. 2.2.3. сплатити Банку винагороду згідно п.п. ,7.1 та 6.2 даного Договору.

2.2.4. погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. 7.1 та гі. 2.3.3 цього договору.

2.2.5. позичальник доручає Банку списувати кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у Кредит, у межах сум, які підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавства порядком. У випадку недостатності чи відсутності у Позичальника коштів у національній валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті України і/чи відсотків у валюті України для погашення заборгованості за кредитом у національній валюті України, і/чи відсотків за його користування, і/чи винагороди, і/чи штрафів (пені), Банк має право на списання коштів в іноземній валюті, у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості по даному Договору в національній валюті України на дату погашення, і продаж стягненої іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України (далі МВРУ) (за курсом МВРУ для цієї операції на дату її проведення), з відшкодуванням Банку витрат на сплату зборів, комісій і вартості наданих послуг. При цьому Позичальник доручає Банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на МВРУ від імені Позичальника.

п. 2.2.7. позичальник надає Банку належним чином оформлені, згідно п. 7.3 цього Договору договору, іпотеки, поруки й т.ін. для забезпечення виконання зобов`язань за даним Договором, Договір страхування заставного майна (на вимогу Банку - у випадку укладання договору іпотеки згідно п. 7.3 цього Договору), Договір страхування наземного транспорту і Договір особистого страхування Позичальника (на вимогу Банку). Під "оформленням договорів іпотеки/поручительства належним чином" сторони розуміють: укладання Позичальником й/або іншими іпотекодавцями/поручителями договору (-ів) іпогеки/поруки, їхнє нотаріальне посвідчення (за згодою сторін або відповідно до законодавства), іншу передбачену законодавством або самим договором іпотеки/поруки процедуру реєстрації відносин іпотеки/поруки; письмове узгодження з Банком Договорів страхування, у т.ч. вибір Страхувальника, переліку страхових ризиків, які підлягають страхуванню, пред`явлення Банку підписаних Страхувальником Договорів страхування й документів, які підтверджують сплату страхових платежів. Письмовим узгодженням Банку є віза вповноваженого представника Банку на Договорах страхування.

Відповідно Розділу 7 копії Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008, а саме:

п. 7.1. Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25-02-2008 по 25-02-2028р. включно, у вигляді строкового кредиту (далі - «Кредит») у розмірі 40132,00 (Сорок тисяч сто тридцять дві гривні 00 коп.) грн. на споживчі цілі, шляхом перерахування відповідно до п. 1.2, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25 (Одна ціла двадцять п`ять сотих)% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 (Нуль гривень 00 коп.) у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,00 від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору. Періодом сплати вважати період з 25 по 25 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку:

- щомісяця в Період сіплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 534,64 (П`ятсот тридцять чотири гривні 64 коп.) для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту та відсоткам.

п. 7.2. Для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові: рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості за кредитними угодами № CNGLG6 від 25-02-2008 року, далі за текстом ОСНОВНИЙ КРЕДИТ, та № CNGLG6 від 25-02-2008 року, далі за текстом КРЕДИТ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК. При цьому кошти розподіляються наступним чином:

1) погашення заборгованості за КРЕДИТОМ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК (за виключенням суми спрямованної на дострокове погашення кредиту);

2) погашення заборгованності за ОСНОВНИМ КРЕДИТОМ (за виключенням суми спрямованої на дострокове погашення кредиту);

3) за наявності поточних зобов`язань за КРЕДИТОМ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК - дострокове погашення КРЕДИТУ НА ПОЧАТКОВИЙ ВНЕСОК у межах суми заборгованпості;

4) при відсутності поточних зобов`язань по КРЕДИТУ НА ПОТОЧНИЙ ВНЕСОК - дострокове погашення ОСНОВНОГО КРЕДИТУ у межах суми заборговаиності. Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку № _____________, що відповідає платіжній картці. № , емітованої ПриватБанком. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення позичальником документа, що підтверджує, сплату заборгованості іншим способом.

Кредит надається в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним Договором строки.

Разом з тим, 25.02.2008 між Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит № CNGLG6. (а.с. 15 22)

Відповідно до копії Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, а саме Розділу 1, зокрема:

п. 1.1. Кредитор зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 201168,00 (Двісті одна тисяча сто шістдесят вісім гривень 00 коп.) (далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит в сумі 201168,00 (Двісті одна тисяча сто шістдесят вісім гривень 00 коп.), сплатити відсотки за користування Кредитом в розмірі 15,00 (П`ятнадцять цілих) % річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту.

п. 1.2. Детальний опис загальної вартості кредиту вказаний у п.п.1.1., 2.1.1, 2,1.2, 2.1.3, 2.4, 4.1, 5.2, 5.3.3, 5.3.12, 6.3, 6.5., а також у Додатку N1 до цього Договору, а саме: сум Кредиту, відсотків за користування Кредитом, винагород, неустойки, затрат на укладення договорів страхування та договорів забезпечення.

п. 1.3. Кредит надається строком погашення не пізніше 25-02-2028р. на : придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу № ___ від _____, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Розділу 2 копії Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, зокрема:

п. 2.4. Позичальник зобов`язується щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 2679,98 (Дві тисячі шістсот сімдесят дев`ять гривень 98 коп.) шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_1 ,відкритий у Кредитора. Останню сплату ануїтетного платежу здійснити не пізніше 25-02-2028р.

Розділом 5 копії Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, встановлено, що кредитор зобов`язаний, має право, в тому числі згідно:

п. 5.1.2. Відкрити Позичальнику позичковий рахунок для надання Кредиту та обліку залишку заборгованості за Кредитом, рахунок для нарахування та обліку нарахованих відсотків за Кредитом відповідно та транзитний рахунок № НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам Позичальником згідно до положень та правил, що діють у Кредитора.

п. 5.2.1. Вимагати від Позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань по цьому Договору.

Крім того, згідно з Розділом 5 копії Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, передбачено зобов`язання позичальника, до переліку яких входять відповідно до:

п. 5.3.1. Належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором на цілі, визначені в п. 1.3 цьогоДоговору.

п. 5.3.2. Повернути Кредит в сумі, вказаній у п. 1.1. цього Договору, своєчасно сплачувати відсотки закористування Кредитом, у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим Договором.

До гарантій передбачених Розділом 5 копії Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, входять відповідно до:

п. 9.1. Підписанням цього Договору Кредитор підтверджує:

- наявність всіх необхідних ліцензій та дозволів, необхідних для видачі та обслуговування Кредиту за даним Договором;

- що даний Договір підписаний з боку Кредитора уповноваженою на те особою з дотриманням вимог та процедур (стандартів, правил), прийнятих Кредитором.

п. 9.2. Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує:

- свою здатність виконувати умови даного Договору;

- що цей Договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковими для Позичальника;

- що він володіє всіма документами, що необхідні для оформлення цього Договору;

- що відсутні будь-які перешкоди для виконання цього Договору на день його підписання;

- що на день підписання цього Договору відсутні будь-які судові розслідування (спори), розслідування з боку державних контролюючих органів, що можуть істотно та/або негативно вплинути на фінансовий стан та кредитоспроможність Позичальника;

- що надані Позичальником Кредитору документи (інформація) для розгляду питання про кредитування та інші документи (інформація), пов`язані з обслуговуванням Кредиту це містять будь-яких недостовірних відомостей, складені та/або отримані в порядку, передбаченому чинним законодавством;

- що Позичальник у повному обсязі розуміє всі умови цього Договору, свої права та обов`язки за цим Договором і погоджується з ними;

- що Позичальник повністю є дієздатним та укладення цього Договору не потребує узгодження з третіми особами.

Відповідно до п.п. 10.1., 10.2., 10.3., 10.4. Розділу 10 копії Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, встановлено, що цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором за виключенням п.6.2, 6.6, які набуваючись чинності з моменту зворотного відступлення прав вимоги ПриватБанку по цьому договору. Цей Договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою Сторін. Всі зміни та доповнення до цього Договору викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими на те представниками Сторін. Додаткові угоди до цього Договору, які можуть бути укладені в майбутньому, є його невід`ємною частиною.

Згідно копії повідомлення позивача від 14.07.2008 вбачається, що останній звернувся до керівництва бізнесу і Іпотечного кредитування з повідомленням про прийняття рішення зміни валютного кредита по договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008 та просить залишок заборгованості по даному договору в розмірі 203212,38 грн. конвертувати в валюту долари США по курсу процесингу на дату складання додаткової угоди до договору. (а.с. 116)

18.08.2008, згідно копії Заяви № 1 про продаж іноземної валюти, позивач доручив ПриватБанку продати (USD 840) за українські гривні. Сума продажу в (USD): 43937,81 дол. (Сорок три тисячі дев`ятсот тридцять сім дол. 81 цент). Договірний (мінімальний) курс продажу (USD/UAH) 4,625 (Чотири цілих шістдесят три сотих). Кошти перераховуються (USD) з рахунку № НОМЕР_3 , Банк ПриватБанк. МФО 324935. За реквізитами: Одержувач: ПриватБанк. № Рахунку: 2900. Банк одержувача: ПриватБанк. МФО 305299. Призначення платежу: «Перерахування коштів для продажу (USD)». Дата валютування: 18.08.2008р. (дата зарахування грошових коштів у іноземній валюті на рахунок банку/дата підписання додаткової угоди). Гривні перераховуються на наступні рахунки за реквізитами: - в сумі 203212,38 грн. на транзитний ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_8 , рахунок № НОМЕР_1 в КБ «ПРИВАТБАНК» Банку, МФО 305299, з призначенням платежу: перерахування коштів за кредитним договором № CNGLG6 від 25.02.2008р. (а.с. 117)

Крім того, відповідно до копії повідомлення позивача від 14.07.2008 вбачається, що останній звернувся до керівництва бізнесу і Іпотечного кредитування з повідомленням про прийняття рішення зміни валютного кредита також по договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008 та просить залишок заборгованості по даному договору в розмірі 40527,89 грн. конвертувати в валюту долари США по курсу процесингу на дату складання додаткової угоди до договору. (а.с. 123)

18.08.2008, згідно копії Заяви № 2 про продаж іноземної валюти, позивач доручив ПриватБанку продати (USD 840) за українські гривні. Сума продажу в (USD): 8762,79 дол. (Вісім тисяч сімсот шістдесят два дол. 79 цент). Договірний (мінімальний) курс продажу (USD/UAH) 4,625 (Чотири цілих шістдесят три сотих). Кошти перераховуються (USD) з рахунку № НОМЕР_9 , Банк ПриватБанк. МФО 324935. За реквізитами: Одержувач: ПриватБанк. № Рахунку: 2900. Банк одержувача: ПриватБанк. МФО 305299. Призначення платежу: «Перерахування коштів для продажу (USD)». Дата валютування: 18.08.2008р. (дата зарахування грошових коштів у іноземній валюті на рахунок банку/дата підписання додаткової угоди). Гривні перераховуються на наступні рахунки за реквізитами: - в сумі 40527,89 грн. на транзитний ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_8 , рахунок № НОМЕР_1 в КБ «ПРИВАТБАНК» Банку, МФО 305299, з призначенням платежу: перерахування коштів за кредитним договором № CNGLG6 від 25.02.2008р. (а.с. 124)

З копії Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008р. вбачається, що 18.08.2008 ОСОБА_4 , в подальшому іменоване «БАНК», від імені якого діє особа, зазначена у п. 9.1 цього Договору, з одного боку, та особа, зазначена у п. 9.2 цього Договору, в подальшому іменована «ПОЗИЧАЛЬНИК», - з іншого боку, уклали цю додаткову угоду про нижченаведене. Договір про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008 р. викласти у наступній редакції. (а.с. 23 30) Згідно Розділу 1, встановлено, а саме:

п. 1.1. Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.8.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору.

п. 1.2. Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку Позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком. Номер рахунку зазначений у п.8.2 Договору. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення Позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом.

п. 1.3. Забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором зазначено в п.8.3 змінної частини Договору, а також всі інші види , іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором.

Відповідно до Розділу 2 копії Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008р., вбачається зобов`язання банку, зокрема до:

п. 2.1.1. Надати Кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 8.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п. 2.2.7. даного Договору.

п. 2.1.2. З метою надання й обслуговування Кредиту: відкрити рахунок, зазначений в п. 8.2 даного Договору; здійснювати ведення кредитного досьє по Кредиту.

Згідно Розділу 8 копії Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008р., судом встановлено, що відповідно до:

п. 8.1. Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 18.08.2008р. по 25.02.2028 включно, у вигляді строкового кредиту (далі - «Кредит») у розмірі 43937,81 дол. США (Сорок три тисячі деятсот тридцять сім дол. 81 цент) на наступні цілі: на придбання нерухомості, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0 (нуль)% від суми виданого кредиту» у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору. Станом на 18.08.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008р. складає 203212,38 (Двісті три тисячі двісті дванадцять грн. 38 коп) грн., що еквівалентно 43937,81 доларів США. Періодом сплати вважати 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що, сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. 3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п. п. 1.1., 3.6. цього договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 2), який розраховується згідно задишка заборгованості за кредитом станом на 18.08.2008.

п. 8.2. Для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові: рахунок НОМЕР_2 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по креднту, відсотками, винагороді та ін. платежам.

Також, 18.04.2008 відповідно до копії Додаткової угоди до Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008р. вбачається, що ПриватБанк, в подальшому іменоване «БАНК», від імені якого діє особа, зазначена у п. 9.1 цього Договору, з одного боку, та особа, зазначена у п. 9.2 цього Договору, в подальшому іменована «ПОЗИЧАЛЬНИК», - з іншого боку, уклали цю додаткову угоду про нижченаведене. До кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008р. викласти у наступній редакції. (а.с. 125 -132) Згідно Розділу 1 якої, встановлено:

п. 1.1. Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.8.1 цього Договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором, зазначені у розділі 8 Договору.

п. 1.2. Позичальник доручає Банку провадити погашення заборгованості по даному Кредитному договору в передбачені даним договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку Позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої ПриватБанком. Номер рахунку зазначений у п.8.2 Договору. Зазначене доручення Позичальника не підлягає виконанню Банком у випадку пред`явлення Позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом.

п. 1.3. Забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за даним Договором зазначено в п.8.3 змінної частини Договору, а також всі інші види , іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобов`язань за даним Договором.

Відповідно до Розділу 2 копії Додаткової угоди до Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008р., вбачається зобов`язання банку, зокрема до:

п. 2.1.1. Надати Кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 8.1 даного Договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п. 2.2.7. даного Договору.

п. 2.1.2. З метою надання й обслуговування Кредиту: відкрити рахунок, зазначений в п. 8.2 даного Договору; здійснювати ведення кредитного досьє по Кредиту.

Згідно Розділу 8 копії Додаткової угоди до Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008р., судом встановлено, що відповідно до:

п. 8.1. Банк зобов`язується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 18.08.2008р. по 25.02.2028 включно, у вигляді не поновлювальної лінії (далі - «Кредит») у розмірі 8762,79 дол. США на наступні цілі: на придбання нерухомості, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2. даного Договору. Станом на 18.08.2008 року залишок заборгованості по Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008р. складає 40527,89 грн. (Сорок тисяч п`ятсот двадцять сім грн. 89 коп.), що еквівалентно 8762,79 доларів США. Періодом сплати вважати 25 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що, сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в Період сплати Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. 3.1, 3.3, винагороди розрахованої відповідно до п. п. 1.1., 3.6. цього договору. Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток № 2), який розраховується згідно задишка заборгованості за кредитом станом на 18.08.2008.

п. 8.2. Для виконання даного договору Банк відкриває Позичальникові: рахунок НОМЕР_2 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по креднту, відсотками, винагороді та ін. платежам.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Останні встановлені ст. 1048-1052, 1054 ЦК України. Відповідно до положень вказаних статей, істотними умовами виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З огляду на положення ст. 215-235 ЦК України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання відповідної угоди недійсною.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У пунктах 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року роз`яснено судам, що відповідно до статей 229-233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час укладання кредитного договору, а. саме: Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008, Додаткової угоди від 18.08.2008 до кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008 та Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, Додаткової угоди від 18.08.2008 до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця та кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Банк зобов`язується забезпечувати Позичальника консультаційними послугами з питань виконання Договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом не надання або надання у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору.

На час укладення Договору про іпотечний кредит та додаткових угод до нього Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Отже, Додаткова угода від 18.08.2008 до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008 є невід`ємною частиною Кредитного договору № CNGLG6 від 25.02.2008, передбачає погоджену сторонами зміну умов основного зобов`язання та не може вважатись окремим кредитним договором.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що він підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних його умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Умови кредитного договору викладені чітко та з повною інформацією стосовно умов кредитування. Позивач погодився з умовами кредитування, підписав кредитний договір. На момент укладення оспорюваного договору позивач не заявляв додаткових вимог щодо його умов. При цьому, 18.08.2008 укладаючи Додаткову угода до Договору про іпотечний кредит № CNGLG6 від 25.02.2008 до кредитного договору погодився, що станом на цю дату залишок його заборгованості по Договору про іпотечний кредит № CNGLG4000000 від 25.02.2008, складає 203212,38 грн., що еквівалентно 43937,81 доларів США.

Більш того, своїми підписами на Договорі про іпотечний кредит та Додаткової угоди до нього, позичальник фактично підтверджував своє ознайомлення з умовами кредитування, зокрема і з умовами взаєморозрахунків.

Крім того, враховуючи заяви позивача від 14.07.2008 року щодо зміни валюти кредитування, заяви № 1, 2 про продаж іноземної валюти, а також те, що зі змісту тексту Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит від 18.08.2008 року вбачається, що залишок по кредиту був переведений з гривні у долари США, тому доводи позивача на те, що він не потребував кредит у доларах США є безпідставним, оскільки останній особисто подав заяву про зміну умов кредитування та погодився на таку зміну, що також спростовує твердження позивача про укладення спірних додаткових угод внаслідок оману та недобросовісної підприємницької діяльності відповідача.

Також, позивач не скористався своїм правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Таким чином, доказів, що доводили б факт умисних дій чи умисної бездіяльності банку з метою обману позичальника, тиску та шантажу з боку відповідача з метою укладення спірних додаткових угод та відсутність вільного волевиявлення у позивача на їх укладення, а також доказів, що доводили б заперечування або замовчування банком наявності обставин, які можуть перешкодити вчиненню Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит від 18.08.2008, а також, у зв`язку з чим правовідношення між сторонами підлягають визнанню незаконними, позивачем суду надано не було.

За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом та/або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.п. 3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона стверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Наявність причинного зв`язку між протиправним діянням і моральною шкодою, що є третьою підставою відповідальності за завдану моральну шкоду, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою і моральною шкодою дає можливість визначити суб`єкта її відповідальності та її межі, тобто особа має нести відповідальність лише за ту шкоду, яка викликана саме її поведінкою.

Отже, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є чотири вищеописані складові (за винятками, встановленими чинним законодавством України).

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.

На підтвердження страждань ОСОБА_1 та причинного зв`язку між діями відповідача і переживаннями позивача не було надано суду жодних доказів. В позовній заяві відсутнє підтвердження факту спричинення позивачу моральних чи фізичних страждань, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини указав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, підстави покладення на відповідача понесених позивачем судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 14, 16, 23, 203, 204, 215, 230, 235, 509, 525, 526, 626-629, 638, 1048-1052, 1054, 1167 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд,

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання незаконною та недійсною Додаткової угоди до Договору про іпотечний кредит, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлений 24.04.2023 року.

Суддя О. Г. Деркач