Ухвала

15 травня 2023 року

м. Київ

справа № 723/2938/20

провадження № 61-5797ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 31 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної та майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у липні 2020 року звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про відшкодування моральної та майнової шкоди. В обґрунтування позову зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , переходячи через залізничні колії в адміністративних межах с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, спотикнувшись, впав на колію та потрапив під потяг, який рухався за маршрутом № 963 Чернівці - Вадул - Сирет (локомотив № 7369 з двома пасажирськими вагонами). Внаслідок отриманих травм ОСОБА_5 помер на місці події. Смерть близької особи спричинила біль та страждання, неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відчувають біль та психологічні переживання. Також загибель ОСОБА_5 спричинила душевних страждань ОСОБА_1 , яка є матір`ю померлого.

В зв`язку з викладеним просили суд стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 300 000 грн моральної шкоди на дітей та 150 228 грн - шкоди пов`язаної з втратою годувальника, стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 150 000 грн моральної шкоди та 3 910 грн - витрат понесених на поховання.

Сторожинецький районний суд Чернівецької області рішенням від 12 січня 2023 року відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Суд першої інстанції зробив висновок, що поїзд не є транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відшкодування завданої шкоди здійснюється страховиком, а не особою, що заподіяла смерть потерпілого, а тому відшкодування шкоди утриманцям ОСОБА_5 не може здійснюватися по аналогії з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Чернівецький апеляційний суд постановою від 31 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , інтереси яких представляє адвокат Макух А. В., задовольнив частково, скасував рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2023 року. Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , задовольнив частково.

Стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000 грн та витрати понесені на поховання в розмірі 3 910 грн.

Стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , одноразову шкоду пов`язану з втратою годувальника в розмірі 50 076 грн.

Стягнув з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , одноразову шкоду пов`язану з втратою годувальника в сумі 50 076 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовив. Вирішив питання щодо судового збору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, апеляційний суд дійшов висновку АТ «Українська залізниця» є суб`єктом, на який покладено обов`язок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та визначив розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, виходячи із глибини страждань позивачів, принципу розумності та справедливості та ступеню вини особи, яка завдала шкоду.

Борисова Г. Й. , яка представляє інтереси, АТ «Українська залізниця», 18 квітня 2023 року звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернівецького апеляційного суду від 31 березня 2023 року у вказаній вище справі, в якій заявник просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судове рішення, ухвалене у справі незначної складності, тобто рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення майнової та моральної шкоди.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684 грн.

Ціна позову у даній справі становить 604 138 грн, що станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків з цієї категорії спорів, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Урахувавши предмет позову, оскаржуване судове рішення, прийняте у такій справі, не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

АТ «Українська залізниця» зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема щодо стягнення одноразової шкоди, пов`язаної з втратою годувальника при наїзді потягу. Також справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточним і подальшому оскарженню не підлягає.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. Croatia), № 40160/12) наголосив на обмеженості доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб (справа «Станєв проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria) [ВП], № 36760/06, § 230, ЄСПЛ 2012). Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і варто враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції» (Levages Prestations Services v. France), § 45; рішення у справі «Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії» (Brualla Gomez de la Torre v. Spain), § 37; та «Козліца проти Хорватії» (Kozlica v. Croatia), § 32, № 29182/03, від 02 листопада 2006 року; «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia) § 29, від 07 липня 2015 року, № 18499/08).

Застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії», § 36; рішення у справі «Козліца проти Хорватії», § 33; рішення у справі ««Булфрахт Лтд» проти Хорватії», § 34, «Добріч проти Сербії» (Dobric v. Serbia), «Зубац проти Хорватії» (Zubac v. CROATIA), № 2611/07 та § 54, від 21 червня 2011 року, № 15276/07; та «Йовановіч проти Сербії» (Jovanovic v. Serbia), § 48, від 02 жовтня 2012 року, № 32299/08).

Саме національний верховний суд, якщо цього вимагає національне законодавство, повинен оцінювати те, чи досягнуто передбачений законодавством поріг ratione valoris для подання скарги саме до цього суду. Відповідно, в ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять до нього, верховний суд не може бути зв`язаний або обмежений помилками в оцінюванні зазначеного порогу, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього (згадане вище рішення у справі «Добріч проти Сербії», § 54).

Також ЄСПЛ постановив ухвалу щодо неприйнятності заяви від 09 жовтня 2018 року, № 26293/18 у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine), у якій зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

ЄСПЛ у цьому рішенні зазначив, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій він також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій.

За змістом практики ЄСПЛ обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством порогу ratione valoris для скарг, що подаються на розгляд Верховного Суду, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі незначної складності, яка визнана судом малозначною, а отже, не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання про зупинення виконання постанови Чернівецького апеляційного суду від 31 березня 2023 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 31 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної та майнової шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров