СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12609/22

пр. № 2/759/913/23

11 травня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Єросова І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист прав споживача шляхом стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з адвоката ОСОБА_2 15,000 грн. за невиконання ним договору №80/21 про надання правової допомоги від 03.12.2021 р. Позов обгрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03.12.2022 р. було укладено договір про надання правової допомоги та сплачено 15000,00 грн. гонорару. Проте після підписання договору відповідачем будь-яких дій щодо її представництва не вчинялось, у зв`язку з чим ОСОБА_2 порушив виконання зобов`язання.

Ухвалою суду від 27.09.2022 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 17.11.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.04.2023 р. на адресу суду від адвоката Бондара А.В. надійшов відзив у якому він просить визнати причини не подання відзиву в строк встановлений ухвалою поважними та відмовити у задоволенні позову на тій підставі, що між позивачем та відпобувачем було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно звіту виконаних робіт, який був направлений позивачу 23.12.2021 р., відповідачем були надані послуги з консультування клієнта, піготовки та відправки заяви щодо розірвання договору довічного утримання за згодою сторін, підготовка проекту позовної заяви, консультування клієнта засобами телефонного зв`язку. Відповідно до п. 4.3. договору позивач не направляла свої заперечення з приводу виконаного доручення, а тому вважається, що вона з ним погодилась.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1-5ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 03.12.2021 р. між адвокатом Бондарем А. В. та Шевченко Г. М. було укладено договір про надання правової допомоги №80/21 відповідно до якого адвокат зобов`язується за дорученням клієнта на умовах та в порядку, передбаченому договором надати правову допомогу клієнту як її представника у Святошинському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді, Касаційному цивільному суді у складі Верховного суду, в будь-якій організації, підприємстві незалежно від форми власності в справі про визнання недійсним договору довічного утримання або розірвання договору довічного утримання, укладеного з клієнтом, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар на надану правову допомогу.

Відповідно до п. 3.1. договору сторони домовились, що гонорар за договором встановлюється у розмірі 15000,00 грн. та сплачується під час підписання даного договору.

Після підписання договору відповідач приступив до виконання його умов, а саме до підготовки та відправки заяви щодо розірвання договору довічного утримання за згодою сторін, що включає: вивчення документів наданих позивачем, складання проекту заяви, ксерокопіювання додатків до заяви, відправлення через відділення Укрпошти. Також почалась підготовка проекту позовної заяви про розірвання договору довічного утримання, що включає: аналіз діючого законодавства, аналіз останніх позицій ВСУ щодо подібних правовідносин, збір інформації щодо сторін по справііз відкритих джерел та ксерокопіювання додатків до позовної заяви. Одразу звернутися в інтересах відповідача з позовом до ОСОБА_3 було неможливо, оскільки необхідно було дочекатись відповіді останнього на заяву щодо розірвання договору довічного утримання або підтвердження про отримання ним листа. На підтвердження умов договору та складання зазначених вище процесуальних документів надано до суду заяву щодо розірвання договору довічного утримання за згодою сторін, направлену в інтересах позивача до ОСОБА_3 , квитанцію про відправку за №265 від 07.12.2021 р., опис вкладення цінного листа. Також відповідно до договору відповідач консультував позивача з приводу перспективності розгляду справи в суді та досудового врегулювання спору щодо розірвання договору довічного утримання за місцезнаходженням позивача і в телефонному режимі.

Згідно звіту виконаних робіт пов`язаних із виконанням умов договору про надання правової допомоги №80/21 від 03.12.2021 р. адвокатом надано послуги з консультування клієнта, підготовки складання позовної заяви та консультування клієнта засобами телефонного зв`язку, вартість вказаних послуг становить 13000,00 грн.

20.02.2022 р. ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 із заявою про розірвання договору про надання правової допомоги №80/21, направленням їй копій виконаних процесуальних документів та повернення суми частково сплаченого гонорару у розмірі 7000, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що за наданими сторонами доказами, укладений договір між ОСОБА_1 та адвокатом Бондарем А.Б. на час звернення до суду, виконаний сторонами частково - клієнтом сплачено 7000,00 грн. про що сторони не заперечують, а адвокатом виконані послуги: консультування, у тому числі засобом телефонного зв`язку, підготовка та відправка заяви до потенційного відповідача.

Отже, за встановлених обставин, вимога щодо стягнення з відповідача 15000,00 грн. задоволенню не підлягає.

Окрім того, підставою для задоволення свої вимог позивач визначила невиконання договору про надання правової допомоги та просить захисти порушені права в порядку захисту прав споживача.

Згідно з преамбулою до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Із аналізу вказаних норм права вбачається, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики, що виключає застосування до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, помилковими є доводи позивача, що до договору про правову допомогу можна застосувати положення Закону Україна «Про захист прав споживачів».

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57, 58, 59, 60 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задовленні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист прав споживача шляхом стягнення коштів, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова