Справа № 214/4141/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у забезпеченні позову

26 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ткаченко А.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козіної Наталії Володимирівни про забезпечення пред`явленого нею в інтересах ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Козіна Н.В., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою 14 червня 2023 року, в якій просить суд: звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом №214/2634/14-ц від 04 вересня 2014 року, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом припинення їх стягнення з моменту набрання рішенням суду законної сили; звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим листом №214/2634/14-ц від 04 вересня 2014 року, виданим Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, нарахованої за увесь період їх стягнення, починаючи з 24 березня 2014 року; витрати по сплаті судового збору з відповідача не стягувати та покласти їх на відповідача.

Одночасно з позовною заявою адвокат Козіна Н.В., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про забезпечення пред`явленого позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №214/2634/14-ц від 04 вересня 2014 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у рамках виконавчого провадження ВП №45301965, яке знаходиться на примусовому виконанні у Криворізькому відділі державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В обґрунтування заяви зазначила, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів на заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 є те, що він не є біологічним батьком дитини, а тому не має обов`язку з її утримання. Факт відсутності споріднення між ними підтверджується рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року у справі №214/6380/22. При обранні виду забезпечення позову представник керувалась положеннями п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, яка передбачає можливість забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, а також п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження». На переконання представника, вжиття саме такого виду забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення аліментів та за своїм характером є співмірним із заявленими вимогами. Пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову передано в провадження судді Ткаченку А.В. 13 червня 2023 року та 14 червня 2023 року відповідно. З метою перевірки їх підсудності Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, 14 червня 2023 року судом направлено запит до адресно-довідкового органу з метою перевірки інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

15 червня 2023 року через канцелярію суду від представника позивача надійшли додаткові документи по справі, зокрема, квитанція про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536 грн. 80 коп. Зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перевірено за даними АСДС КП «Д-З».

26 червня 2023 року на адресу суду надійшла відповідь з адресно-довідкового органу про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, заяву про забезпечення позову подано до суду з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України, та правил загальної підсудності, що визначає можливість її розгляду по суті.

У порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, матеріали цивільної справи, приходить до такого висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову покликано не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не допустити утруднення чи неможливість виконання судового рішення в разі задоволення позову, а також перешкодити спричиненню завданню шкоди заявнику.

Положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, чи є він співрозмірним позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, а також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, предмет спору у даній справі стосується припинення аліментних зобов`язань ОСОБА_1 зі сплати аліментів та звільнення від заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_3 , які стягуються на підставі виконавчого листа №214/2634/14-ц від 04 вересня 2014 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Подання позову обумовлене доведенням факту відсутності між ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_3 кровного споріднення, підтвердженням чому є рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2023 року у справі №214/6380/22.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник позивача, враховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, обрала вид забезпечення позову, передбачений п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Однак суд не може погодитись з вірністю обраного представником позивача виду забезпечення позову, його співмірністю та відповідністю заявленим вимогам.

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа. Отже, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа застосовується судами як захід забезпечення позову при розгляді справ щодо оскарження виконавчих написів та про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, або коли порушено питання про перегляд рішення, на підставі якого виданий цей виконавчий документ.

Предметом даного спору є звільнення від сплати аліментів та заборгованості по ним, а не оскарження виконавчого документу боржником ОСОБА_1 . Дійсність чи ґрунтовність виконавчого листа №214/2634/14-ц від 04 вересня 2014 року, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_1 , як і самого судового рішення, на виконання якого видано виконавчий лист, не є предметом спору. Рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили, є чинним та перебуває на примусовому виконанні у Криворізькому відділі ДВС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 03 листопада 2014 року та станом на день постановлення даної ухвали.

Отже, фактично представник позивача заявляє вимогу в порядку забезпечення позову про зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, яке не скасовано та на підставі якого видано виконавчий лист, що перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС, що є неприпустимим, адже згідно з вимогами ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання, а оцінка законності судових рішень може бути здійснена лише в установленому процесуальним законом порядку шляхом перегляду вищими судовими інстанціями. Відтак обраний представником позивача спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

До того ж відповідно до положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Аналогічна позиція з цього приводу неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 18 вересня 2019 року у справі №296/9676/17, ухвалі від 26 серпня 2020 року у справі №950/2492/19.

Доводи представника позивача про безпідставність стягнення аліментів на користь відповідача з огляду на відсутність між ними кровного споріднення, а відтак і обов`язку по утриманню дитини, є по суті поясненнями до позовних вимог, які можуть бути враховані під час вирішення спору по суті, і не можуть бути враховані на стадії забезпечення позову.

Забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення виконавчого провадження суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Позаяк суд зауважує, що заявлений представником позивача захід забезпечення позову за своїм характером є тотожним заявленим вимогам позову, в той час як спір не вирішується по суті, що є недопустимим відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, не узгоджується з предметом позову та вимогами чинного законодавства, а тому приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. Разом з тим суд звертає увагу представника позивача, що з огляду на перебування у провадженні суду даного спору вони не позбавлені права ініціювати відкладення проведення виконавчих дій в порядку, регламентованому ст.32 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козіної Наталії Володимирівни про забезпечення пред`явленого нею в інтересах ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Криворізький відділ державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 26 червня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко