Справа №751/1464/21
Провадження №2/751/358/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2023 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

з участю секретарів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

позивача ОСОБА_5 ,

представників позивачів - адвокатів Огородник Ю.О., Коваленка В.І.,

відповідача ОСОБА_6 ,

представника відповідача - адвоката Прохоренко О.Є.,

третьої особи приватного нотаріуса Алаєвої Т.А.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Алаєва Тетяна Анатоліївна, про визнання спадкового договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 , в якому просять визнати недійсним спадковий договір, укладений 13.03.2020 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Алаєвою Тетяною Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 135, 136.

Заявлені вимоги мотивують тим, що ОСОБА_5 є рідним племінником померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 та спадкоємцем її майна за заповітом, який було нею складено у лютому 2012 року. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я його батька, а також отриманою ним травмою у 2016 році і погіршенням його здоров`я, необхідністю проходження медико-соціальної експертизи за домовленістю між їх сім`єю та ОСОБА_6 , яка є двоюрідною племінницею ОСОБА_8 було узгоджено, що вона деякий час подбає про ОСОБА_8 , буде навідувати її та допомагати їй, без претендування на власність померлої. 07.02.2020 у ОСОБА_8 було діагностовано інсультне захворювання, про яке він дізнався 09.02.2020. ОСОБА_6 запевнила їх, що в подальшому буде доглядати тітку, зі своєї сторони вони зобов`язались компенсувати всі витрати. Зазначають, що за період з лютого 2020 по травень 2020 року позивачами було надано ОСОБА_6 кошти в сумі 11500 грн. Про смерть ОСОБА_8 вони дізнались 22.05.2020. У день похорону ОСОБА_6 повідомила, що квартира ОСОБА_8 тепер належить їй згідно спадкового договору. У травні 2020 року, він, як спадкоємець за заповітом та його батько ОСОБА_7 , як спадкоємець за законом, звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була отримана інформація, що дійсно 13.03.2020 був укладений спадковий договір серія та номер: 135, 136, посвідчений приватним нотаріусом Алаєвою Т.А., предметом договору є кв. АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_8 . Таким чином спадковий договір, укладений 13.03.2020 у період тяжкого перебігу захворювання (07.02.2020), умови якого не спрямовані на здійснення певних дій на підтримання здоров`я померлої. Вважає, що даний спадковий договір є недійсним, оскільки укладений з порушенням норм закону та порушує їх спадкові права на оформлення спадщини після смерті ОСОБА_8 . У зв`язку з хворобою ОСОБА_8 текст договору підписано сторонньою особою ОСОБА_10 . Крім того, у спадковому договорі відсутнє будь-яке посилання, яка саме хвороба, її стан завадили підписати договір самостійно. ОСОБА_6 , знаючи про існування заповіту, не повідомила їх про факт укладення спадкового договору. Всі ці дії можуть свідчити про небажання ОСОБА_6 справедливо, без обману укласти саме такий спадковий договір. Вважають, що оскільки предметом спадкового договору є спадкове майно у вигляді квартири, то в даному випадку з урахуванням хвороби ОСОБА_8 , спірний договір повинен бути посвідчений принаймні не менш ніж двома свідками. Фізичний і психічний стан ОСОБА_8 не міг свідчити про її свідоме та вільне волевиявлення, не обтяжене тяжкою хворобою, обманом, нездатність фізично підписувати документи та самостійно їх читати, тому спадковий договір вважають недійсним, посилаючись у позовній заяві на ст.ст. 202, 203, 213, 216, 236, 1216, 1222 ЦК України.

Ухвалою судді від 12.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

12.03.2021 ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова накладено арешт на належну на праві власності ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 36399294) шляхом позбавлення права відчужувати та розпоряджатися вказаним майном; заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією виникнення, переходу, припинення речових прав, скасування державної реєстрації прав на належну ОСОБА_8 квартиру (т. 1 а.с. 45-47).

08.04.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що 10.06.2020 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вже звертались до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 про визнання спадкового договору недійсним, в якій містились такі ж самі позовні вимоги, як і в позовній заяві від 02.03.2021. Однак твердження, викладені у первісному позові суттєво відрізняються від тверджень, викладених у позові від 02.03.2021. ОСОБА_6 є двоюрідною племінницею ОСОБА_8 , підтримувала з померлою родинний зв`язок, відвідувала, допомагала. З 2014 року після того, як ОСОБА_8 отримала травми внаслідок ДТП, така допомога відповідача набула постійного характеру, через день відвідувала тітку, купувала за свої особисті кошти продукти, ліки, готувала їжу, прибирала, супроводжувала ОСОБА_8 в разі необхідності до лікаря. ОСОБА_8 , особисто надала відповідачу комплект ключів від своєї квартири. В той самий час, як ОСОБА_5 та ОСОБА_7 померлу майже не відвідували, станом її здоров`я та умовами її існування не цікавились, матеріальної або будь-якої іншої допомоги не надавали. ОСОБА_7 взагалі не спілкувався зі ОСОБА_8 , оскільки тривалий час і до самої її смерті перебував з нею в неприязних стосунках. У лютому 2020 року у ОСОБА_8 стався інсульт. Відповідач першою виявила тітку в критичному стані, оперативно викликала швидку допомогу та сімейного лікаря. Від госпіталізації ОСОБА_8 відмовилась самостійно, тому лікарями було призначено медикаментозне лікування та визначено необхідність постійних консультацій з невропатологом та сімейним лікарем. ОСОБА_8 сама просила відповідача не телефонувати позивачам та не повідомляти їх про стан свого здоров`я. З того часу відповідач переїхала до ОСОБА_8 на постійне проживання, взяла на себе купівлю ліків, продуктів та необхідних господарчих товарів, оплату комунальних послуг, прибирання, прання та всіх інших необхідних заходів для забезпечення належного рівня життя хворій тітці. Зазначає, що інсульт завдав шкоди опорно-руховому апарату, однак жодним чином не вплинув на свідомість, мовні та розумові здібності ОСОБА_8 , вона чітко усвідомлювала те, що сталося, пам`ятала всіх оточуючих. Пропозиція укласти спадковий договір виникла саме у ОСОБА_8 . Відповідач сумлінно виконувала свої обов`язки, що передбачені договором від 13.03.2020, що свідчить про відсутність підстав для визнання його недійсним. Крім того, позивачами не надано жодного доказу, які б підтверджували їх доводи про те, що в момент укладення спадкового договору ОСОБА_8 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними (т.1 а.с. 64-84).

Ухвалою суду від 08.07.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 123-124).

11.11.2022 від приватного нотаріуса Алаєвої Т.А. на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно яких просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що доводи позивачів, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсності, є лише їх бажаннями та припущеннями, не підтверджені жодними належними доказами. Дійсно, 05.03.2020 (вперше), 12.03.2020 (вдруге) до неї звернулася ОСОБА_6 з приводу виклику нотаріуса до ОСОБА_8 , яка за станом здоров`я особисто не могла з`явитись до приміщення нотаріальної контори за вчиненням нотаріальних дій. Згідно Журналу обліку викликів нотаріуса, дійсно є записи від 05.03.2020, 12.03.2020, 13.03.2020 щодо її особистого виїзду до ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де і було з`ясовано наміри щодо укладення між останньою та ОСОБА_6 та в подальшому посвідчення нею нотаріальної дії, а саме Спадкового договору належної ОСОБА_8 на праві особистої приватної власності квартири АДРЕСА_1 . Приватний нотаріус ОСОБА_11 зазначає, що нею було надано декілька разів консультації з різних питань, у тому числі щодо посвідчення Спадкового договору. ОСОБА_8 бажала, щоб за її життя належна їй квартира після її смерті належала ОСОБА_6 , оскільки вона їй постійно допомагає, доглядає, готує їжу, вона її поховає, а племінник хворий, доглядати її не може, з`являється у неї, але дуже рідко. Бесіда між нею та ОСОБА_8 проводилась за відсутності сторонніх осіб. За результатами проведеної розмови зі ОСОБА_8 , у неї не виникло сумнівів щодо здатності ОСОБА_8 усвідомлювати значення своїх дій і можливості керувати ними. Остання перебувала у нормальному психологічному та фізичному стані, незважаючи на її хворобу, на всі питання вона давала адекватні відповіді, чітко визначила своє бажання укласти Спадковий договір на квартиру з ОСОБА_6 та чітко визначила свої розпорядження, які зазначила у Спадковому договорі. Також вона пояснила, що не зможе самостійно підписати та написати повністю своє прізвище, ім`я та по батькові за станом свого здоров`я. Вказала, що у їх будинку є сусідка, якій вона довіряє і попросить її підписати за неї всі необхідні документи, чітко зазначила прізвище, ім`я та по батькові сусідки та номер квартири ОСОБА_10 . Після проведених розмов, 12.03.2020 ОСОБА_8 надала їй документи, необхідні для посвідчення Спадкового договору. На наступний день, 13.03.2020 нею був посвідчений оспорюваний Спадковий договір за всіма правилами в установленому Законом порядку та повернуті відчужувачу всі оригінали документів (т.1 а.с. 225-226).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві . Доповнив, що у 2012 році його тітка ОСОБА_8 оформила на нього заповіт, він вважав, що питання з квартирою було закрито. В подальшому за клопотанням сторони позивача ОСОБА_5 за його згодою був допитаний судом у якості свідка.

Представники позивачів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав наведених у позові, спираючись на доводи викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Показала, що ОСОБА_8 це її двоюрідна тітка, з нею були у дружніх відносинах. Тітка потрапила в ДТП, вона її навідувала, допомагала по господарству і тоді ОСОБА_8 віддала їй ключі від квартири. Тітка казала, що «нічого, що все ОСОБА_5 відписано, я хочу, щоб і тобі було». Після інсульту, тітка все розуміла, але не могла рухати ані руками, ані ногами, була слабкою. ОСОБА_8 попросила її привезти нотаріуса, оскільки сама поїхати до нього не могла. Нотаріус приїжджала декілька разів і вони вирішували який договір укладати: чи Спадковий договір чи Договір довічного утримання. Ще у ОСОБА_8 була глаукома і вона погано бачила. Коли складали Спадковий договір, вона просила прочитати нотаріуса, оскільки погано бачила. А щоб підписати договір, тітка просила, щоб вона покликала сусідку з першого поверху ОСОБА_10 . Ініціатором укладення Спадкового договору була ОСОБА_8 . За цим договором вона повинна доглядати, кормити, ліки купувати, викликати лікарів, прати, прибирати, у разі смерті - поховати, пам`янути, поставити пам`ятник. Вона постійно жила з тіткою після ДТП і сумлінно виконувала свої обов`язки.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувати проти задоволення позову. Вказала, що ОСОБА_6 є двоюрідною племінницею ОСОБА_8 і підтримувала з нею добрі відносини, доглядала її. ОСОБА_8 на момент лютого 2020 року мала поважний вік, стався інсульт. Про це довідалась саме ОСОБА_6 , а не позивачі. Саме відповідач викликала швидку, сама надала першу допомогу, повідомила сімейного лікаря. Зазначає, що ініціатором укладення Спадкового договору була ОСОБА_8 , але самостійно звернутись до нотаріуса не могла, оскільки у неї внаслідок інсульту відібрало нижню частину тіла. ОСОБА_6 сумлінно дотримувалась вимог Договору, виконала їх та волю померлої. Позивачі не надали жодних доказів відносно того, що ними проводилось поховання, встановлювався пам`ятник та інше. Позивачі порівнюють спадковий договір із заповітом. Однак існує правова позиція ВСУ (провадження 61-39405св-18) щодо їх розмежування. Крім того, жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку нотаріуса зазначати хворобу, яка заважає особі вчинити підпис.

Третя особа - нотаріус ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що спадковий договір - один із різновидів з договорів відчуження. За цим договором особа відчужувача більш захищена. ОСОБА_6 повинна була б їй доводити, що виконала обов`язки згідно договору. До неї звернулась ОСОБА_6 з проханням прибути за місцем проживання ОСОБА_8 , оскільки остання не могла прибути до нотаріальної контори самостійно. Вона була у ОСОБА_8 тричі. Перший раз проходила бесіда з людиною, вона повинна зрозуміти, що хоче людина, щоб розуміти, яку нотаріальну дію необхідно вчинити. З`ясувала, що ОСОБА_8 хоче укласти Спадковий договір, щоб квартира була ОСОБА_8 і не безкоштовно, а тільки після її смерті і на певних умовах. У другий раз, 12.03.2020 ОСОБА_8 надала всі необхідні документи. У третій раз підписували документи. З першого разу відвідування зрозуміла, що ОСОБА_8 не ходить. Вона ( ОСОБА_11 ) завжди вимагає, щоб людина написала повністю своє прізвище, ім`я та по батькові і поставила підпис. Однак, ОСОБА_8 не змогла цього зробити. Остання вказала сама особу, яка повинна за неї вчинити підпис. Лікаря або медичних працівників не залучали, сама встановлювала дієздатність ОСОБА_8 , яка давала чіткі адекватні відповіді на її запитання. Зазначає, що їй було відомо, що є заповіт, ОСОБА_8 сама повідомила, оскільки розглядали декілька різновидів договорів, які могли б складатися. Якщо б був заповіт саме на цю квартиру, то вона повинна була б його скасувати, щоб укласти Спадковий договір. Наявний заповіт не перешкоджав укладенню Спадкового договору.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 751/3550/20, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 21.02.2012 ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати, і на що вона за законом матиме право - заповідає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 26).

13.03.2020 між ОСОБА_8 (відчужувач) та ОСОБА_6 (набувач) був укладений спадковий договір, за умовами якого відчужувач передає після її смерті у власність набувачу квартиру АДРЕСА_1 , а набувач зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача, зазначені у цьому Договорі, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Алаєвою Т.А. (т. 1 а.с. 20-25).

Згідно п. 3.3 Спадкового договору ОСОБА_6 зобов`язана: забезпечувати відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами згідно рецептами лікарів незалежно від їх вартості. Готування їжі при цьому повинне здійснюватися не рідше двох разів в день, прибирання квартири, у якій проживає відчужувач не рідше одного разу в тиждень, прання білизни не рідше двох разів на місяць. Придбання одягу, взуття, а також медикаментів повинне здійснюватися в міру необхідності.

Згідно п. 3.3.2. У разі смерті відчужувача організувати поховання відчужувача за християнськими звичаями та поховати її на цвинтарі в місті Чернігові, а також влаштувати поминки, витративши на все це грошову суму в розмірі не менше 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 3.3.3. Після спливу одного року після смерті відчужувача, але не пізніше шести місяців після спливу річного строку, встановити на її могилі надмогильну споруду, зовнішній вигляд якої, її розмір та вартість визначаючи на власний розсуд.

Згідно п. 3.3.4. Відзначити роковини смерті відчужувача.

Згідно п. 5.10 Нотаріусом роз`яснено відчужувачу зміст ч. 2 ст. 1307 ЦК України, відповідно до якої заповіт, який відчужувач склав щодо майна, вказаного в спадковому договорі, є нікчемним.

У зв`язку з хворобою ОСОБА_8 текст цього Спадкового договору прочитаний їй нотаріусом вголос, за її дорученням, у її та нотаріуса присутності текст договору підписано ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (справа № 751/3550/20 т.1 а.с.179).

Згідно копії листа № 295 від 28.05.2020, ОСОБА_8 похована на кладовищі «Яцево» м. Чернігова 23.05.2020. Похованням займалась ОСОБА_6 Послуги по похованню сплачені згідно накладних №№ 1834, 1837 від 22.05.2020 на суму 5004,00 грн та 2096,60 грн (справа № 751/3550/20 т.1 а.с. 9).

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_5 суду показав, що у 2012 році його рідна тітка ОСОБА_8 склала на нього заповіт і всі про це знали. Батько його допомагав своїй сестрі, робив цінні подарунки. На даний час цим усім володіє ОСОБА_6 . Коли тітка у 2014 році потрапила у ДТП, він та його батько у 2014-2015 роках допомагали їй. У 2016 році він сам потрапив у ДТП, півтора року проходив реабілітацію. Після реабілітації знову допомагав тітці. ОСОБА_18 (родичка) допомагала тітці. Зазначає, що з 2014 року і до інсульту ОСОБА_8 у нього з останньою були хороші, людяні відносини, всіма питаннями займався він та його батько. ОСОБА_8 не потребувала постійного догляду. У 2014 році вона проходила реабілітацію. Після лікарні він відвідував її 2 рази на тиждень, але кожен день дзвонив, питав, що привезти. Після інсульту і до смерті вона потребувала постійного догляду, але про рішення суду або лікарської комісії щодо дієздатності ОСОБА_8 йому нічого не відомо. 07.02.2020 він подзвонив тітці спитати як здоров`я, 08.02.2020 ані тітка, ані ОСОБА_6 не відповідали, 09.02.2020 він приїхав до тітки, вона була дезорієнтована, сказала, що відповідачка знайшла її при смерті. 08.03.2020 приїжджали з батьком привітати тітку та ОСОБА_6 зі святом, привезли квіти, продукти, торт, гроші - стан у тітки був поганий. Після інсульту тітка не розуміла яка дата, час, пора року. ОСОБА_6 сказала, що буде це питання вирішувати через невропатолога. Ні він, ні батько з цього приводу нікуди не звертались. Після інсульту він відвідував тітку тричі на тиждень, потім 1 раз на тиждень. Батько тільки дзвонив, оскільки сам був після інсульту. Зазначає, що допомагав тітці матеріально. Гігієною не займався, готували їжу, яку привозив 2-3 рази на тиждень, потім рідше. При ньому вона тримала ложку, чашку, вставала, робила 2 кроки. Все те, що зазначено у Спадковому договорі він не виконував. Квартира - це не єдине майно, що належало померлій. У похованні, поминках, річниці, встановленні надгробку ані він, ані його батько участі не приймали. Комунальні послуги за квартиру сплачував він з тітчиної картки.

Допитана судом свідок ОСОБА_18 показала, що покійна ОСОБА_8 це двоюрідна сестра її чоловіка, знає її дуже давно. З 2003 по 2014 роки її діти проживали у ОСОБА_8 в квартирі, в 2014 році сама проживала. У 2014 році ОСОБА_8 була у лікарні, їй ставили пластину у праву руку. У листопаді 2019 року вона приїхала до ОСОБА_8 , яка познайомила їх з ОСОБА_6 . На той час ОСОБА_8 казала, що квартира буде тільки ОСОБА_5 . 15-16 березня 2020 року їй подзвонила відповідач та повідомила, що ОСОБА_8 було погано, вона впала та лежала четверо діб. Після дзвінка вона приїхала до ОСОБА_8 , остання сиділа, держала її за руку, балакали. При її відвідуваннях, ОСОБА_8 була у чистому одязі, чиста білизна, але вона хотіла спати. В останній час вона була у ліжку, не ходила. Догляд за нею здійснювала ОСОБА_6 . Стосунки у ОСОБА_8 з родиною ОСОБА_5 були нормальні: ОСОБА_19 готувала, ОСОБА_5 привозив. 22.05.2020 вона приїхала у м. Чернігів і ОСОБА_6 сказала, що ОСОБА_8 немає, тільки ОСОБА_5 не кажи про це. Вважає, що ОСОБА_6 намагалась поховати ОСОБА_8 приховано від усіх.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що ОСОБА_5 ОСОБА_5 часто просив підвозити його до тітки на вул. Пирогова, сумки з їжею возив. Розповідав, що тітка йому квартиру відписала, що у тітки був інсульт. Бачив ОСОБА_6 у квартирі, коли сумки заносив, саму покійну не бачив.

Свідка ОСОБА_21 у судовому засіданні показала, що покійна ОСОБА_8 це її сусідка, знала її з 1973 року. Чи приходив до неї позивач ОСОБА_5 вона не бачила, бачила тільки ОСОБА_6 . Одного разу до неї ( ОСОБА_21 ) приходив ОСОБА_5 і питав, чи не хоче вона за нього свідчити не безкоштовно. Вона відмовилась. Також свідок суду повідомила, що після інсульту ОСОБА_8 впізнавала людей, ходити та обслуговувати себе не могла. Чашку тримала, але їй треба було допомагати. Бачила, як ОСОБА_6 носила пакунки прати. ОСОБА_6 за порядком слідкувала, викликала додому лікарів, купувала ліки. ОСОБА_8 замовляла, що треба купити, а ОСОБА_6 все виконувала. ОСОБА_8 казала, що хоче квартиру відписати ОСОБА_6 , оскільки від ОСОБА_5 було дуже мало уваги. ОСОБА_8 розповідала не багато, але щось у відносинах з ОСОБА_5 було не так. Відомо, що приходив додому нотаріус і оформлювали договір вдома. Похорон ОСОБА_8 здійснювала ОСОБА_6 , поминки відбувала, пам`ятник поставила. Вона ( ОСОБА_21 ) особисто була на похоронах, на поминках.

Допитана у суді свідок ОСОБА_10 показала, що зі ОСОБА_8 - сусіди, знайомі десь з 1982 року. З ОСОБА_6 познайомилась приблизно у 1996 році. Сім`ю ОСОБА_5 не знала, тепер знає з 2020 року, тоді як ходили навідувати ОСОБА_8 . У березні 2020 року до неї прийшла ОСОБА_6 і сказала, що її хоче бачити ОСОБА_8 . ОСОБА_8 їй повідомила, що хоче довірити зробити підпис на дуже важливому документі (при цьому була нотаріус та ОСОБА_6 ) Повинна була прочитати ОСОБА_8 , але вона сказала, що дуже повільно читає, тому зачитала документ нотаріус. Вона так зрозуміла, що ОСОБА_8 робить спадщину - свою квартиру по АДРЕСА_2 переписує на ОСОБА_22 . Крім того, вона зрозуміла, що ОСОБА_6 повинна була доглянути її до смерті, поховати, поставити пам`ятник, доглядати могилу. Крім того, прибирати, їжу готувати, забезпечувати ліками за рахунок ОСОБА_6 . ОСОБА_8 була адекватною, розуміла, що читає нотаріус. ОСОБА_6 заперечень не висловлювала. Зазначає, що ОСОБА_8 пробувала на папірчику зробити підпис, який виходив карлючкуватий, але прізвище, ім`я та по батькові вона написати не могла. Довірила поставити підпис на документі за неї. Вона ( ОСОБА_10 ) договір прочитала, написала свої прізвище, ім`я та по батькові і поставила свій підпис. Обов`язки ОСОБА_6 за договором виконувала і дуже добре: порядок був у квартирі, було їсти. Похованням займалась ОСОБА_6 , поставила пам`ятник.

Свідок ОСОБА_24 показала, що покійну ОСОБА_8 знала давно. Після інсульту остання руками робити нічого не могла. Була доглянута. Вона хотіла, щоб її квартира належала ОСОБА_6 . Крім останньої, у ОСОБА_8 вона нікого не бачила.

Свідок ОСОБА_25 показала, що ОСОБА_8 знала дуже добре. Знала, що раніше був складений заповіт на позивача ОСОБА_5 . Від ОСОБА_10 дізналась, що 07.02.2020 у ОСОБА_8 стався інсульт. Вона навідувала ОСОБА_8 , доглядала за нею ОСОБА_6 , на столі у кімнаті стояв стіл, на якому вона бачила ліки. ОСОБА_8 була у свідомості та особисто їй казала, що вони з ОСОБА_6 наче одна сім`я, а у березні 2020 ОСОБА_8 казала, що спадщину вона вже переписала.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду, зокрема з позовом про визнання правочину недійсним (статті 215-235 ЦК України).

Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України, тому вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так й іншою заінтересованою особою. У разі пред`явлення позову особою, яка не є стороною спадкового договору, необхідно перевіряти, які права та охоронювані законом інтереси цієї особи порушено (стаття 3 ЦПК України).

Вказана правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 639/9198/16-ц, від 19.03.2020 у справі №692/86/19, від 16.06.2020 року 280/1356/16-ц.

Згідно заповіту від 21.02.2012 ОСОБА_8 заповіла все майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ст.1234, ч.1 ст.1233 ЦК України).

Отже, у разі задоволення позову, спірна квартира входитиме до складу спадкового майна.

Згідно зі ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК України).

З наведеного визначення спадкового договору вбачається, що істотними умовами договору є: визначення майна, яке переходить до набувача після смерті відчужувача, а також визначення вимог, які пред`являються до дій набувача відчужувачем - вид, характер, перелік, строк їх виконання тощо.

Відчужувач має право вимагати від набувача вчинення дій майнового або немайнового характеру, покладених на нього за спадковим договором (ст. 1305 ЦК), і зобов`язаний не складати заповіт щодо майна, яке є предметом договору, та не відчужувати його (ст. 1307 ЦК). Відповідно, набувач має право вимагати від відчужувача утримання від вчинення зазначених дій і відповідальний перед ним за належне виконання узятих на себе зобов`язань.

Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору зі спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача.

Майно, яке є предметом спадкового договору, переходить у власність набувача лише з моменту смерті відчужувача. До настання смерті відчужувача ніяких прав на його майно у набувача немає.

Перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а способом відчуження, тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 22 березня 2018 року у справі № 648/3671/16-ц (провадження № 61-451св18), від 19 березня 2020 року у справі № 692/86/19 (провадження № 61-311св20).

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1-3,5,6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Про наявність волевиявлення ОСОБА_8 , відчужувача майна, свідчить підпис на спадковому договорі її довіреної особи ОСОБА_10 , яким відчужувач підтвердила своє волевиявлення.

Крім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , попередньо ознайомлені з правовими наслідками недодержання при вчиненні правочинів вимог закону, усвідомлюючи природу цього правочину та значення своїх дій, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи вільно, за відсутності будь-якого примусу як фізичного, так і психологічного, уклали Спадковий договір від 13.03.2020.

А також, згідно п. 5.5. Спадкового договору, сторони взаємно стверджують один одному та повідомляють усіх зацікавлених у тому осіб, що: - у момент укладення цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними; - вони розуміють природу цього правочину, свої права та обов`язки за цим договором; - при узгодженні умов договору та укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними як учасниками правочину; - договір укладається ними у відповідності зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску, на вигідних для учасників правочину умовах і не є результатом впливу тяжких обставин; правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків (не є фіктивним), не приховує інший правочин (не є удаваним); володіють українською мовою, що дало їм можливість вчинити цей договір та правильно розуміти його сутність та правові наслідки.

Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин наявності тяжкої хвороби, внаслідок якої ОСОБА_8 не могла би усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Доводи сторони позивача щодо наявності таких обставин спростовані у судовому засіданні наведенеми вище поясненнями третьої особи приватного нотаріуса Алаєвої Т.І., показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_10 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , які узгоджуються між собою. Також третьою особою та вказаними свідками підтверджено належне виконання обов`язків відповідачем ОСОБА_6 за спірним спадковим договором.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі, як на підставу позовних вимог, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.03.2021.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 255, 1302, 1304 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 158, 258, 259, 265, 289, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Алаєва Тетяна Анатоліївна (адреса: АДРЕСА_5 ), про визнання спадкового договору недійсним, - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Алаєва Тетяна Анатоліївна, про визнання спадкового договору недійсним (справа №751/1464/21), у виді:

- накладеного арешту на належну на праві власності ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 36399294), шляхом позбавлення права відчужувати та розпоряджатися вказаним майном;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно проводити будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією виникнення, переходу, припинення речових прав, скасування державної реєстрації прав на належну на праві власності ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.12.2023

Головуючий - суддя І. В. Яременко