Справа № 523/9205/22
Провадження №2/523/1376/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 523/9205/22 за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачам органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачам органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_5 . Спадкоємцями першої черги після смерті брата стали мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син померлого ОСОБА_3 , та дружина ОСОБА_7 . Спадкодавець ОСОБА_5 ще за своє життя, 06.09.2018 року, склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів своєму синові ОСОБА_3 .

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 йому на праві власності належало наступне майно:

?5/6 частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з буд. літ «Аа», гаражу літ. «Б», вбиральні душової літ. «В», огорожі № 1-3, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2010 року, справа № 2-6774 2010 рік, яке набрало законної сили 31.12.2010 року;

?1/2 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :65:030:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею: 0,086 га, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2010 року, справа № 2-6774 2010 рік, яке набрало законної сили 31.12.2010 року.

06.03.2020 року мати позивача ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_5 , звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із відповідною заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадкового майна померлого сина, так як на момент смерті ОСОБА_5 вона була непрацездатною. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2020 року № 678/02-31 їй було відмовлено з тих підстав, що виявлено розбіжність у даті народження ОСОБА_5 , а саме в актовому записі про народження спадкодавця вказано дату « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а у свідоцтві про смерть « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, не встигши оформити спадкові права після смерті сина ОСОБА_5 на належну їх обов`язкову частку у розмірі 1/6 у спадковому майні.

Після смерті матері ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2 прийняв спадщину за померлою матір`ю та звернувся до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.07.2022 року № 1487/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно з тих підстав, що ОСОБА_6 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Оскільки, позивач немає можливості оформити свої спадкові права інший, ніж судовому порядку спосіб, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким:

?Встановити юридичний факт родинних зв`язків, а саме, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померло ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

?Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/36 частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з буд. літ «Аа», гаражу літ. «Б», вбиральні душової літ. «В», огорожі № 1-3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

?Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :65:030:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею: 0,086 га, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 02.09.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися. Однак, надали суду заяву, у якій просять суд провести розгляд даної справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 та законний представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, без поважних. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялось повідомлення за місцем реєстрації, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223 України.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, сповіщався судом про час та місце слухання справи. А тому суд вважає за необхідним провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 05.01.2019 року (а.с. 12).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 стали мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син померлого ОСОБА_3 , та дружина ОСОБА_7 .

Спадкодавець ОСОБА_5 ще за своє життя, 06.09.2018 року, склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів своєму синові ОСОБА_3 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_6 мати позивача ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_5 , звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із відповідною заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадкового майна померлого сина, так як на момент смерті ОСОБА_5 вона була непрацездатною.

Однак, постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Я.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2020 року № 678/02-31 їй було відмовлено з тих підстав, що виявлено розбіжність у даті народження ОСОБА_5 , а саме в актовому записі про народження спадкодавця вказано дату « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а у свідоцтві про смерть « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, не встигши оформити спадкові права після смерті сина ОСОБА_5 на належну їх обов`язкову частку у розмірі 1/6 у спадковому майні, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 21.12.2020 року (а.с. 16).

Після смерті матері ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2 звернувся до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Я.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.07.2022 року № 1487/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно з тих підстав, що ОСОБА_6 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 21).

З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження представника позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши аргументи сторін на надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі

І. Висновок суду з приводу позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до діючого законодавства позивачами у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте, не мають відповідних документів, котрі підтверджують кровний зв`язок із померлим, або у цих документах була допущена помилка яку не можна виправити позасудовим шляхом.

На виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2022 року про витребування доказів, Суворовською державною нотаріальною конторою у м. Одеса було надано до суду копію спадковою справи за № 147/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та копію спадкової справи за № 49/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 .

Судом були досліджені наявні в матеріалах справи зазначені вище копії спадкових справ та встановлено наступні обставини.

Як було вище зазначено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 мати померлого ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_5 , звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із відповідною заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадкового майна померлого сина, так як на момент смерті ОСОБА_5 вона була непрацездатною.

Однак, постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Я.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2020 року № 678/02-31 їй було відмовлено з тих підстав, що виявлено розбіжність у даті народження ОСОБА_5 , а саме в актовому записі про народження спадкодавця вказано дату « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а у свідоцтві про смерть « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Судом встановлено, що у Свідоцтві про смерть ОСОБА_5 . Серії НОМЕР_3 від 29.10.2018 року вказано, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Проте, із наявної в матеріалах Спадкової справи № 147/2018 (до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ) Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 06.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 11.03.1959 року виконавчим комітетом Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району Одеської області вчинено актовий запис № 16 (а.с. 64).

Також, згідно вказаного витягу батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

За своє життя ОСОБА_5 зареєстрував шлюб 10.07.2014 року із гр. ОСОБА_7 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 7 від 04.06.2021 року (а.с. 69).

У вказаному витягу ОСОБА_5 зазначений як громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 24.07.2019 року (а.с. 58).

Згідно вказаного витягу батьками дитини зазначені громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Однак, після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 уклала шлюб із гр. ОСОБА_11 та змінила дошлюбне прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 » (а.с. 70 72).

Із матеріалів Спадкової справи № 49/2021 (до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 ) вбачається, що після смерті ОСОБА_6 до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі звернулася ОСОБА_14 із заявою про прийняття спадщини, в якій вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла баба її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не оформила своїх спадкових прав, син якої, батько її малолітнього сина ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що вказана вище розбіжність у написанні дати народження спадкодавця ОСОБА_5 обумовлена причиною технічної помилки, у зв`язку з чим було допущено описку та помилково зазначено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 замість вірного 21 лютого 1959 року.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення спадщини.

Вивчивши наявні в справі докази та проаналізувавши вищезазначені факти, суд дійшов висновку про наявність родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як між сином та матір`ю.

Встановлення даного юридичного факту необхідно позивачу ОСОБА_2 для подальшого оформлення своїх спадкових прав за померлою матір`ю ОСОБА_6 , щодо впливає на вирішення питання про визнання права власності в порядку спадкування.

ІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про визнання права власності в порядку спадкування.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно приписів ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося в момент його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України) або особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як було встановлено із дослідженої судом копії спадкової справи за № 147/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , останній ще за своє життя, 06.09.2018 року, склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів своєму синові ОСОБА_3 .

Згідно приписів ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

З огляду на те, що мати ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була непрацездатною в силу свого похилого віку, а тому, незалежно від заповіту спадкодавця вона набула право спадкування на обов`язкову частку, до якої уходить половина частки, яка б їй належала у разі спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 стали мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син померлого ОСОБА_3 , та дружина ОСОБА_7 .

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_6 отримала право на спадкування обов`язкової частки у розмірі 1/6, враховуючи те, що у разі спадкування за законом її частка у спадковому майні повинна була становити 1/3.

По справі встановлено що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5 йому на праві власності належало наступне майно:

?5/6 частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з буд. літ «Аа», гаражу літ. «Б», вбиральні душової літ. «В», огорожі № 1-3, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2010 року, справа № 2-6774 2010 рік, яке набрало законної сили 31.12.2010 року;

?1/2 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :65:030:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею: 0,086 га, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2010 року, справа № 2-6774 2010 рік, яке набрало законної сили 31.12.2010 року.

Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи копіями рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20.12.2010 року за результатами розгляду справи № 2-6774 2010 рік (а.с. 22 24), Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.10.2015 року Серії НОМЕР_4 (а.с. 25), а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 83387042 від 24.03.2017 року (а.с. 26 27).

ІНФОРМАЦІЯ_6 мати померлого ОСОБА_6 , звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із відповідною заявою про прийняття спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадкового майна померлого сина, так як на момент смерті ОСОБА_5 вона була непрацездатною.

Однак, постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Я.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2020 року № 678/02-31 їй було відмовлено з тих підстав, що виявлено розбіжність у даті народження ОСОБА_5 , а саме в актовому записі про народження спадкодавця вказано дату « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а у свідоцтві про смерть « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, не встигши оформити спадкові права після смерті сина ОСОБА_5 на належну їх обов`язкову частку у розмірі 1/6 у спадковому майні, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 від 21.12.2020 року (а.с. 16).

Таким чином, ОСОБА_6 фактично прийняла у спадщину за померлим сином ОСОБА_5 , враховуючи її обов`язкову частку у спадковому майні у розмірі 1/6, наступне майно:

?5/36 частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з буд. літ «Аа», гаражу літ. «Б», вбиральні душової літ. «В», огорожі № 1-3;

?1/12 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :65:030:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею: 0,086 га.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_6 є її син та позивач у даній справі ОСОБА_2

26.01.2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6 (а.с. 75 зворот).

Однак, постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Я.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.07.2022 року № 1487/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що ОСОБА_6 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 21).

Окрім того, постановою державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ласурія Я.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.05.2023 року № 1159/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :65:030:0002, площею 0,086 га, з тих підстав, що ОСОБА_6 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З даних норм слідує, що позивач ОСОБА_2 , як син померлої ОСОБА_6 має право на спадкування у першу чергу за законом.

Суд констатує, що на підставі встановлених обставин по справі вбачається, що ОСОБА_2 не може набути право власності на спадкове майно в порядку спадкування через нотаріальну контору та отримати на нього свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому, відповідно до ст. 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст. 66 ЗУ «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Відповідно ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно абзацу 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під ефективним засобом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект і повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам.

Суд вважає, що ефективним способом захисту порушених прав є визнання за позивачем право власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановленні судом обставини справи, а також враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_6 прийняла спадщину за померлим сином ОСОБА_5 , однак, не оформила своїх спадкових прав, що не позбавляє спадкоємця ОСОБА_2 права на спадщину за померлою матір`ю, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за померлою матір`ю на 5/36 частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з буд. літ «Аа», гаражу літ. «Б», вбиральні душової літ. «В», огорожі № 1-3, а також 1/12 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :65:030:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею: 0,086 га.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, докази, надані позивачем в підтвердження його порушеного права є належними, достовірними, допустимими, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даного позову та відновлення порушеного права позивача в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 1216, 1258, 1261 ЦК України, ст. ст. 1, 5, 34, 39, 47, 49, 50, 67 ЗУ «Про нотаріат», п. 4.15, 4.15 гл. 10 Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , законним представником якого є ОСОБА_4 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачам органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Встановити юридичний факт родинних зв`язків, а саме, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померло ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/36 частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з буд. літ «Аа», гаражу літ. «Б», вбиральні душової літ. «В», огорожі № 1-3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/12 частки земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :65:030:0002, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею: 0,086 га, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Законний представник малолітнього відповідача: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , мешканка: АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, місцезнаходження: 65025, м. Одеса, пр. Добровольського буд. № 106.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 травня 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер