РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Перекупка І.Г.

за участі секретаря - Конончук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, -

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 є власністю ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 649 від 15.02.2000. Квартира забезпечується послугами з централізованого опалення, постачання теплової енергії, що надає позивач. З 01.10.2014 по 01.10.2022 року відповідач в повному обсязі не сплачувала кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 35349,16 грн. Підприємство неодноразово нагадувало відповідачу про необхідність оплати заборгованості за надані послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, проте борг сплачений не був.

Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради заборгованість за спожиті з 01.10.2014 по 01.10.2022 послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 35349,16 грн та втрати на оплату судового збору в сумі 2481,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2022 прийнято до розгляду дану цивільну справу та призначено розгляд справи по суті.

02.02.2023 від представника ОСОБА_1 - адвоката Козуб О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову. Зокрема, у відзиві вказано, що з позов відповідач не погоджується, не визнає, вважає його необґрунтованим та таким, що задоволенню в повному обсязі не підлягає. Зокрема, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за 8 років. Відповідач вважає, що позовні вимоги за період з жовтня 2014 по вересень 2019 знаходяться поза межам строку позовної давності, а тому така заборгованість стягненню не підлягає. Щодо заявленої до стягнення заборгованості за період з жовтня 2019 по вересень 2022 становить 27706,92 грн. Відповідач просить врахувати, що за вказаний період здійснено наступні платежі, а саме: в грудні 2021 сплачено 3000 грн, в лютому 2022 - 3000 грн, в квітні 2022 - 11000 грн. Тобто загальна сума сплачених коштів становить 17000 грн. Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за період, щодо якого строк позовної давності не минув, в саме з жовтня 2019 по вересень 2022 становить 10706,92 грн, в іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

07.02.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив з викладеними в ньому запереченнями проти відзиву на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначено, що 02.10.2012 між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення. Пунктом 9.1 Договору строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості становить 5 (п`ять) років. 26.10.2022 Позивачем подано позовну заяву про стягнення заборгованості, отже, п`ятирічний строк позовної давності почався з 26.10.2017. Згідно до розрахунку заборгованості та квитанцій про оплату, ОСОБА_1 здійснювала періодичні платежі за надані послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії в розмірі більшому ніж поточні нарахування, а саме в грудні 2021 сплачено 3000,00 грн, в лютому 2022 - 3000,00 грн, в квітні 2022 - 11000,00 грн., що є доказом переривання строків позовної давності.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подала до суду заяву, у якій він просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Представник відповідача направив до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі відповідача та його представника на підставі наявних у справі матеріалів.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2022 № 311009093, квартира АДРЕСА_1 з 20.05.2011 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Між КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та ОСОБА_1 як споживачем 02.10.2013 був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. В КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради особовий рахунок № НОМЕР_1 (НОМЕР_2) в зв`язку з наданням послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії.

Відповідач, будучи власницею квартири, є споживачем послуг із централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає позивач, та від отримання послуг не відмовлялася, проте не проводила своєчасно та в повному обсязі оплату за надані послуги за період з 01.10.2014 по 01.10.2022, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 35349,16 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. ст.150,156,162 ЖК України, власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Представником відповідача надано до суду заяву з проханням застосувати строки позовної давності у вирішенні цього спору.

Вирішуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

Як убачається з п. 9.1 договору про надання послуг з централізованого опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 02.10.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , строк позовної давності за даним договором становить п`ять років.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем періодично здійснювались платежі щодо оплати за послуги КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, тобто ними вчинялись дії, які свідчать про визнання свого боргу.

ОСОБА_1 здійснювала періодичні платежі за надані послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії в розмірі більшому ніж поточні нарахування, а саме в грудні 2021 сплачено 3000,00 грн, в лютому 2022 - 3000,00 грн, в квітні 2022 - 11000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Враховуючи викладене, а саме, здійснення відповідачем як споживачем регулярних платежів в рахунок погашення заборгованості на виконання вказаного договору та з метою погашення поточної заборгованості, яка продовжувала утворюватися, що визнається судом вчиненням дій, які свідчать про визнання відповідачем свого боргу перед позивачем та, відповідно, переривають строк позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування позовної давності.

Позивач звернувся з позовом до суду 26.10.2022 щодо заборгованості за період із 01.10.2014 по 01.10.2022, пропустивши визначений договором п`ятирічний строк позовної давності щодо вимог за період з 01.10.2014 року по 12.10.2016, що становить 5496,72 грн, з урахуванням сплачених періодичних платежів відповідачкою.

Тому суд вважає задовольнити заяву представника відповідача частково та застосовує до заявлених до неї позовних вимог щодо суми заборгованості за вказаний період строк позовної давності та відмовляє в задоволенні позову в цій частині в зв`язку з пропуском позивачем п`ятирічного строку позовної давності при зверненні до суду з позовом з урахуванням здійснених ОСОБА_1 періодичних платежів.

З огляду на те, що в добровільному порядку заборгованість відповідачкою не сплачена, вимоги позивача підлягають задоволенню й суд стягує заборгованість з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача за період з 01.01.2017 по 01.10.2022.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із частковим задоволенням позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги підлягають частковому задоволенню та підлягають стягненню коштів в сумі 29852,35 грн за період з 01.01.2017 по 01.10.2022.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені останнім при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради заборгованість за спожиті за період з 01.01.2017 по 01.10.2022 послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 29852,35 грн та витрати на оплату судового збору в сумі 2095,21 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (м. Житомир, вул. Київська, 48, , р/р НОМЕР_3 АБ «Укргазбанк»)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Суддя І.Г. Перекупка