Справа № 643/8216/23
Провадження № 2-о/643/286/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

присяжних: Косміної О.Л.,

Степанюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

заявника: ОСОБА_1 ,

адвоката: Найдьонової О.Г.,

прокурора: Тищенко П.А.,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження матеріали справи

за заявою Комунального некомерційного підприємства Харківської

обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3»

заінтересована особа ОСОБА_2

про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у

примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

17.08.2023 року Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі - заявник) звернулося до Московського районного суду м. Харкова із заявою про госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник вказує на те, що 16.08.2023 року ОСОБА_2 була госпіталізована до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». Встановлено, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад у формі F20.0 параноїдна шизофренія, в результаті чого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. На теперішній час виявляє гостру психотичну симптоматику, висловлює маячні ідеї на адресу оточуючих, близьких, поводиться невпорядковано. У зв`язку зі своїм станом, своїми діями виявляє безпосередню загрозу для оточуючих та свого здоров`я, потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 розгляд вищевказаної заяви було призначено на 18.08.2023 року.

У судовому засіданні представник заявника та прокурор підтримали подану заяву та просили суд задовольнити її.

Присутня безпосередньо у судовому засіданні ОСОБА_2 проти задоволення поданої заяви заперечувала, зазначила, що не потребує лікування, на неї наговорюють.

Захисник Найдьонова О.Г. у судовому засіданні підтримала думку ОСОБА_2 .

Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Згідно з пунктом 1 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги, будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам; або

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи. У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 «Примусова госпіталізація» Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому в примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до частин 1, 2 статті 340 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування необхідності такої госпіталізації.

Судом встановлено, що 16.08.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» із заявою, відповідно до змісту якої просить госпіталізувати його матір ОСОБА_2 у психіатричну лікарню у зв`язку з погіршенням стану здоров`я: безсоння, безперервна балакучість, бред, за твердженням сусіда ходить по двору з ножем, роздратована у відношенні до матері.

Відповідно до супровідного листка № 892/504 ОСОБА_2 госпіталізована у зв`язку з тим, що ліки не приймає, ходить по двору з ножем, проявляє агресію до оточуючих.

У Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» Баталічева А.О. була оглянута лікарем приймального відділення.

Згідно запису лікаря приймального відділення, ОСОБА_2 на пропускнику погрожувала підпалити барак, в якому живе з сусідами. Свідомість, орієнтування не порушені. Контакт суто формальний. В бесіді відповіді частково не по суті. Симптом монологу. Мислення паралогічне. Збуджена. Кричить. Розлади сприйняття категорично заперечує, але поведінкою виявляє наявність «голосів». Раціоналізує свою поведінку вдома тим, що «перегружена уборкой и готовкой. С ножом ходила за котами. Я сама решаю что мне делать. А мать мне не должна указывать что мне делать и как жить». Не розуміє для чого приймати ліки: «мне классно, мне хорошо, зачем мне их пить». Критика до свого стану відсутня. Діагноз при госпіталізації: F20.0 параноїдна шизофренія. Госпіталізується в порядку примусової госпіталізації згідно статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» у зв`язку з небезпекою для себе та оточуючих.

Згідно з Актом психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» № 24/8178 від 17.08.2023, ОСОБА_2 психічно хворіє з 2017 року. Багаторазово лікувалася в ОКПЛ № 3. Симтоматика галюцинаторно-параноїдна. Остання госпіталізація в 18 п/в ОКПЛ № 3 з 02.06.2023 по 13.06.2023. Була виписана у задовільному стані. Вдома підтримуючу терапію не приймала. Стан змінився кілька днів тому, порушився сон, стала агресивною по відношенню до оточуючих, розмовляє сама з собою. Зі слів сусіда ходила по сусідським городам з ножем в руках. На пропускнику погрожувала підпалити барак, в якому живе з сусідами.

З вищевказаного акту також вбачається, що ОСОБА_2 страждає на психічний розлад у формі F20.0 параноїдна шизофренія, в результаті чого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. На теперішній час виявляє гостру психотичну симптоматику, висловлює маячні ідеї на адресу оточуючих (на пропускнику погрожувала підпалити барак, в якому живе з сусідами), близьких, поводиться невпорядковано. У зв`язку зі своїм станом, своїми діями виявляє безпосередню загрозу для оточуючих та свого здоров`я, потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

У суду відсутні підстави ставити під сумнів кваліфікацію та висновки лікарів-психіатрів щодо наявності у ОСОБА_2 тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого вона представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих.

За наявності, зокрема, обґрунтованого висновку лікарської комісії від 17.08.2023 року про необхідність госпіталізації ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар, суд дійшов висновку про наявність станом на день звернення із заявою правових підстав для госпіталізації в примусовому порядку ОСОБА_2 до психіатричного закладу без її згоди, оскільки остання страждає на психічні розлади, внаслідок чого вона вчиняє дії, що становлять явну небезпеку для неї особисто та оточуючих.

Разом з тим, суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що станом на день звернення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» з відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2 є підстави для такої госпіталізації, які встановлені лікарською комісією, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу» та вимогам процесуального законодавства та є необхідною у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для неї та оточуючих, а її обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та не спростовано сторонами.

Відтак, з урахуванням наявності обґрунтованих висновків лікарської комісії про необхідність госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку та інших даних, які досліджені судом, заява Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 76-80, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 341-342, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» про госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку задовольнити.

2. Застосувати відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 46) у примусовому порядку на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.

3. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання рішення.

4. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення тексту рішення суду.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Заявник: Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 46, код 02003675).

7. Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженка АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 21.08.2023 року.

Головуючий суддя Н.В. Новіченко

Присяжні Н.В. Степанюк

О.Л. Косміна