Справа № 189/3033/23
РІШЕННЯ

іменем України

20.09.2023 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Степанової О.С.,

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ТОВ «Відродження» про стягнення орендної плати, в обґрунтування якого зазначила, що вона являється власником земельної ділянки площею 2,86 га, кадастровий номер :01:008:0177. 08.11.2004 року між нею та ТОВ «Відродження» було укладено Договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. 16.08.2011 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, а 11.07.2017 року Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 08.11.2004 року. Відповідно до умов договору орендар зобов`язаний вчасно сплачувати орендну плату. Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору оренди. Однак, відповідач не виконує покладені на нього обов`язки щодо сплати орендної плати, оскільки ТОВ «Відродження» було нараховано, але не сплачено позивачу орендну плату за 2021-2022 роки по 8648,20 грн. за кожен рік. Таким чином, відповідач користується земельною ділянкою, проте відмовляється сплачувати орендну плату. В зв`язку з чим, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2021 та 2022 роки за користування земельною ділянкою за кадастровим номером :01:008:0177 в сумі 17296,40 грн., втрати від інфляції в сумі 2801,73 грн. та 22905,02 грн. пені за невнесення орендної плати у строки, визначені договором оренди земельної ділянки, а також судові витрати по справі.

Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивачка ОСОБА_1 надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №024129, є власником земельної ділянки площею 2,860 га., яка розташована на території Покровської селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7).

08.11.2004 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Відродження" було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 2,860 га, кадастровий номер :01:008:0177, яка розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с.8-9).

Крім того, 16.08.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Відродження" було укладено Додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 08.11.2004 року, згідно якої термін дії договору оренди було збільшено до 31.12.2021 року (а.с.10).

Крім того, 11.07.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Відродження" було укладено Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки (паю) №б/н від 08.11.2004 року (а.с.11).

Так, згідно умов Договору про внесення змін від 11.07.2017 року до договору оренди земельної ділянки (паю) №б/н від 08.11.2004 року, за кожен рік використання землі Орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 8788,82 грн., в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 7075 грн. (а.с.10).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним Кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі», Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

За змістом статті 1 вказаного Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному законодавству на час укладення договору оренди.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначає орендну плату за землю як платіж, який орендатор вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно ст.410 ЦК України землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування землею.

Згідно ст.24 ч. 1 Закону України « Про оренду плати землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом достовірно встановлено, що відповідачем належним чином не виконуються взяті зобов`язання за договором оренди, у зв`язку з чим, ТОВ «Відродження» має перед позивачкою заборгованість із виплати орендної плати за 2021 рік за договором оренди земельної ділянки площею 2,860 га, кадастровий номер: :01:008:0177.

Згідно Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки від 08.11.2004 року, термін дії договору оренди до 31.12.2021 року. У разі закінчення дії договору до закінчення польових робіт термін договору оренди продовжується до повного збирання врожаю.

Як вбачається з матеріалів справи, строк договору оренди земельної ділянки закінчився 31.12.2021 року. Однак, ТОВ «Відродження» продовжило використання земельної ділянки, належної ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Відродження» має перед позивачкою заборгованість із виплати орендної плати і за 2022 рік за користування земельною ділянкою площею 2,860 га, кадастровий номер: :01:008:0177, вже після закінчення дії договору оренди.

Доказів зворотного (повної або часткової сплати орендної плати) відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч.2 ст.34 Закону України «Про оренду землі», у разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст.156 ЗК України, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до висновку Верховного Суду України у справі №6-2588цс15 (№703/5377/14-ц) у випадку використання земельної ділянки без укладеного договору оренди землі, власник земельної ділянки має право на стягнення збитків у формі неодержаних доходів.

Верховний Суд України у постанові від 14.09.2016 у справі № 6-2588цс15 сформував правовий висновок, що з аналізу ст. 157 ЗК України, п.п. 1, 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 року № 284 вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Отже, у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені ст. 157 ЗК України та Порядком, а саме відшкодування збитків власникам земельних ділянок.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 18.05.2016 у справі № 194гс1, від 28.01.2015 у справі 3-210гс14 та Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 у справі № 909/45/17, у постанові від 02.07.2018 № 909/42/17.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою за 2021-2022 роки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки суд не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачкою.

Так, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 16.08.2023 року, ОСОБА_1 за 2021 рік та за 2022 рік ТОВ «Відродження» була нарахована орендна плата за кожен рік окремо у розмірі 10546,58 грн., утримується податок на доходи фізичних осіб, у розмірі 18%, що становить 1898,38 грн.

Окрім того, з нарахованого доходу утримується військовий збір у розмірі 1,5% (158,20 грн.), який позивачкою не було враховано при визначенні розміру орендної плати, таким чином, заборгованість з орендної плати за один рік складає: 10546,58 грн. - 1898,38 грн. - 158,20 грн. = 8490,00 грн., замість 8648,20 грн., нарахованих позивачкою.

В зв`язку з чим, суд також не погоджується і з розрахунками штрафних санкцій викладеними у позові, тому суд розрахував реальну суму штрафних санкцій, виходячи з наступного.

Оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачкою, є підстави для нарахування інфляційних втрат та пені.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, згідно розрахунку, загальна сума інфляційного збільшення за період прострочення сплати орендної плати за 2021 рік (з 01.12.2021 року по 16.08.2023 року) становить 2593,17 грн. та 272,96 грн. за заборгованість зі сплати орендної плати за 2022 рік (з 01.12.2022 року по 16.08.2023 року).

Крім того, на підставі ст. 549 ЦК України боржник за невиконання, або неналежне виконання договірних зобов`язань повинен сплатити неустойку (штраф, пеню). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.11 Договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Таким чином, сума пені по заборгованості за 2021 рік за договором оренди земельної ділянки на суму 8490,00 грн. за період з 01.12.2021 року по 16.08.2023 року (всього 624 дні) становить 15893,28 грн. (0,3% на суму 8490,00 грн. становить 25,47 грн. за один день * 624 дні = 15893,28 грн.).

Сума пені по заборгованості за 2022 рік за договором оренди земельної ділянки на суму 8490,00 грн. за період з 01.12.2022 року по 16.08.2023 року (всього 259 днів) становить 6596,73 грн. (0,3% на суму 8490,00 грн. становить 25,47 грн. за один день * 259 днів = 6596,73 грн.).

Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1056,94 грн. сплаченого судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 42336,14 /43003,15 х 1073,60 = 1056,94 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 549,625,628,629 ЦК України, ст.ст.1,2,13,21,24,141 ЗУ "Про оренду землі", ст. ст. 4, 11, 76, 81, 133, 137, 141, 263, 264, 265-269, 280-282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за кадастровим номером: :01:008:0177 за 2021-2022 роки в загальній сумі 16980,00 грн. (шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень), втрати від інфляції в сумі 2866,13 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят шість гривень тринадцять копійок), та пеню за невнесення орендної плати у строки, визначені договором оренди земельної ділянки в сумі 22490,01 грн. (двадцять дві тисячі чотириста дев`яносто гривень одна копійка).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1056,94 грн. (одна тисяча п`ятдесят шість гривень дев`яносто чотири копійки).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

20.09.2023