Справа № 185/6869/22
Провадження № 2/185/289/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Головіна В.О., за участю секретаря Преображенської К.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В

Позивач 26.08.2022 року звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна з ОСОБА_3 . Позивач просить суд здійснити поділ спільного нерухомого майна подружжя наступним шляхом:

Визнати за позивачем, право власності на 1/2 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Залишити у власності Відповідача, 1/2 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Розподілити спільне рухоме майно подружжя наступним шляхом: Виділити у власність позивачу:

Водонагрівач (Бойлер) 1 шт. - 4000 гри;

Телевізор Самсунг 1 шт. - 1500 три;

Ліжко 1 шт. - 200 грн.;

Мотоблок - 10 000 грн.;

Інструменти для автомобіля - 2000 грн.;

Велосипед 2 шт. - 2000 грн.

Всього на суму 19700 грн.

Виділити у власність ОСОБА_3 :

Унітаз новий не монтований - 1500 грн.;

Холодильник - 10 000 грн.:

Морозильна камера - 6000 грн.;

Пральна машина LG - 8000 грн.;

Водонагрівач (Бойлер) 1 шт. - 4000 грн.;

Телевізор Самсунг 1 шт. - 1500 грн.:

Велосипед 2 шт. - 2000 грн.

Всього на суму 33 000 грн.

Стягнути 1/2 частину понесених судових витрати з Відповідача на користь позивача в розмірі 648,50 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник, кожен окремо позов підтримали і просили задовольнити. Позивач пояснив, що довгий час проживав разом з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 28.04.2003 року вони зареєстрували шлюб. 04.06.2008 року на спільні кошти з відповідачем придбали житловий будинок АДРЕСА_2 . Крім того, під час перебування у шлюбі і проживання однією сім`єю вони разом з відповідачем придбали інше майно, яке зазначено в позовній заяві. На час звернення до суду сім`я розпалася і вони проживають окремо. Поділити спільно нажите майно відповідач відмовляється тому він змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні відповідач та її представник, кожен окремо, позов не визнали. Позивач пояснила, що будинок вона придбала за власні кошти, які у неї були після продажу раніше належного їй будинку та їй давали кошти у борг сторонні особи, за якій вона потім розрахувалася сама. Тому вважає, що будинок належить саме їй. Інше майно вони з позивачем поділили, а саме, позивач забрав з будинку все що він хотів.

На запитання суду сторони відповіли, що будинок вони купили підчас спільного проживання і ведення спільного господарства, мали при цьому спільний сімейний бюджет. Будинок був куплений для проживання в ньому їх сім`ї.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що спірний будинок належав його померлій раніше дружині. Цей будинок був куплений відповідачем у 2008 році, вона же віддавала йому кошти за будинок. Йому відомо, що вона була одружена з позивачем на час продажу будинку. Він бачив відповідача разом з позивачем. Як доказ продажу будинку надав письмову розписку про отримання коштів.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що у відповідача був свій будинок, якій вона продала, приблизно двадцять років тому. Потім купила новий будинок у якому вона проживала разом з позивачем по справі.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

В судовому засіданні встановлено і підтверджено документально наступне.

Відповідно до п. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

28 квітня 2003 року сторони по справі зареєстрували шлюб, актовий запис № 9 (а.с.9).

04 червня 2008 року, тобто під час шлюбу з позивачем, ОСОБА_3 купила у ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджено договором купівлі-продажу житлового будинку (а.с.52-53), Витягом з державного реєстру правочинів (а.с.54), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.51).

З документів та з пояснень в судовому засіданні сторін по справі та свідків судом встановлено, що позивач та відповідач на час придбання житлового будинку перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом, однією сім`єю та вели спільне господарство. Проживати однією сім`єю вони почали раніше ніж зареєстрували шлюб.

Надаючи оцінку розписці долученої до матеріалів справи (а.с.50), суд зазначає наступне. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі продажу спірного будинку, будинок було придбано 04 червня 2008 року (а.с.52), а розписка про отримання коштів за будинок складена 07.14.2003 року (так зазначено у розписці). Тому вказана розписка жодних обставин підтверджуючих придбання будинку не підтверджує і суд відноситься до неї критично.

Згідно положень ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст.ст. 69,70 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8 і кожен з них має право власності на частину вказаного будинку.

Суд також дійшов висновку, що в задоволенні вимог позивача про поділ рухомого майна слід відмовити. Позивачем не доведено в судовому засіданні, що вказане у позові спірне майно було придбано і на теперішній час існує та перебуває у володінні відповідача. Суду не надано документальних підтверджень придбання вказаного майна та його існування. Свідки в судовому засіданні не підтвердили факту наявності у відповідача даного майна.

У постанові Верховного Суду від 02.04.2020 року у справі № 638/17330/16-ц зазначено, що до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

За таких обставин в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат, а саме витрат по сплаті судового збору позивачем, встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив 1397.00 грн. судового збору (а.с.1). в позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача частину понесених ним судових витрат в сумі 648.50 грн. Суд вважає, що в даній частині позовні вимоги підлягають задоволенню, і відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначену суму сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинку за адресою АДРЕСА_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в сумі 648.50 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 31 травня 2023 року.

Суддя: В. О. Головін