Справа №442/3200/23
Провадження №2/442/770/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив :

12.05.2023 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказує на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Крім нього в даній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі. Даний факт створює йому певні незручності, а самостійно знятись з реєстрації відповідачі відмовляються.

Позивач подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідачі подали заяву, в якій просять розглядати справу за їх відсутності. Позов визнають та просять задоволити його.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 26.04.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Лютик Р.В., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 08.05.2023 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 більше п`яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Беручи до уваги наведене те, що відповідачі в квартирі не проживають більше п`яти років, особистих їх речей там не має, участі у спільному побуті не беруть, та витрат по утриманню будинку чи сплаті комунальних послуг не несуть, суд дійшов висновку про те, що такі їхні дії свідчать про втрату інтересу до вказаного житла. Окрім цього, будь-яких доказів щодо наявності домовленостей щодо порядку користування житловим будинком між позивачем та відповідачами не здобуто, а з наданих доказів вбачається, що вони самостійно залишили житлове приміщення і протягом тривалого часу не намагались вселитись у таке, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування вказаною квартирою .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А.П. Хомик