РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

при секретарі Бочаровій М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, що відбувається поза межами приміщення суду, діючи з використанням власних технічних засобів на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суд з позовом, вточнивши який, вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 17.03.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 163 292,40 грн, яка належала ОСОБА_2 . Проте, матір не отримувала пенсію з серпня 2015 року, тому вважає, що сума недоотриманої пенсії є більшою. У липні 2021 року позивач отримав частину суми пенсії після смерті матері у розмірі 142 560,39 грн. Невипеченою залишилась частина пенсії за свідоцтвом у розмірі 20 732,01 грн. Листом відповідач повідомив, що інша частина пенсії виплачена не буде відповідно до положень ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вважає, що дане рішення відповідача не відповідає чинному законодавству України, є таким, що перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного спадкового майна. Просить суд зобов`язати сплатити відповідача на свою користь різницю між сумою, вказаною в свідоцтві про право на спадщину за законом, та фактично сплаченою сумою, що складає 20 732,01 грн., а також недоотриману пенсію матері за період з 01 серпня 2015 року по 16 березня 2018 року у розмірі 84 800,00 грн та судові витрати по справі.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, на адресу суду направив відзив на позов, та вказав, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Маріуполі. Виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по 30.06.2015. З 01.07.2015 виплата пенсії припинена на підставі обміну інформацією з органами соціального захисту населення. ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталася. Пенсійна справа знята з обліку з 01.10.2020 року у зв`язку зі смертю пенсіонера 12.09.2020 року. У листопаді 2020 року на запит приватного нотаріуса управлінням видана довідка про суму недоотриманої пенсії в розмірі 163292,40 грн з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058. За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування та виплату суми недоотриманої пенсії в розмірі 142560,39 грн за період з 17.03.2018 по 30.09.2020 з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058. Пенсія за період з 01.07.2015 по 16.03.2018 ОСОБА_2 не нараховувалась. Також зазначено, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто, розмір пенсії було зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу пенсійного форду особи, яка має право на спадщину. Вважає, що головним управлінням не допущені порушення прав позивача, тому відсутні підстави для задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 доводився сином ОСОБА_2 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.01.1973 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07.10.2020 року Костянтинівським районним відділом ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 332.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.03.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Луценком С.І., зареєстрованого в реєстрі за № 111, ОСОБА_1 отримав в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 спадщину, яка складається з недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії в розмірі 163 292,40 грн, належність якої спадкодавцеві підтверджується листом № 0580-08-8/20637 від 05.11.2020 року, наданим Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.

Як вбачається з відповіді на ухвалу суду приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області № 13/01-16 від 21.02.2022 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була заведена спадкова справа № 66546942 за заявою ОСОБА_1 17.03.2021 року на ім`я останнього було видане свідоцтво про право на спадщину за законом.

16.09.2021 року на запит позивача управлінням було надано відповідь № 13068-13343/В-15/8-0500/21, що можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю врегульовано ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 49 вищевказаного Закону обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована обчислюється з урахуванням ст. 46 вищевказаного Закону. Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, таким чином сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 станом на дату надання запиту нотаріуса 05.11.2020 склала 163 292,40 грн. Станом на дату звернення представника позивача з заявою про виплату пенсії розмір пенсії склав 142560,39 грн за період з 17.03.2018 по 30.09.2020 року.

Судом встановлено та вказані обставини не заперечуються сторонами, що частину недоотриманої пенсії після смерті матері позивач отримав у розмірі 142560,39 грн.

Отже, спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем ОСОБА_1 свого права на спадкування за законом, а саме, права власності на спадкове майно у вигляді частини призначеної, нарахованої, але не виплаченої пенсії спадкодавцю у розмірі 20 732,01 грн та права власності на спадкове майно у вигляді частини не виплаченої пенсії спадкодавця за період з 01.08.2015 по 16.03.2018.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього, як спадкоємця першої черги після смерті матері, права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд позивач успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке визначено в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 17.03.2021 року, а також на майно, яке не вказано у свідоцтві, але увійшло до спадкової маси.

Різниця між грошовими коштами, зазначеними у Свідоцтві про право на спадщину у розмірі 163 292,40 грн та виплаченими Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області коштами у розмірі 142560,39 грн, становить 20 732,01 грн.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.03.2021 року, видане приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Луценко С.І., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманих пенсійних коштів у розмірі 163 292,40 грн, не оскаржене та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю в розмірі 20 732,01 грн є безпідставною.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати недоотриманої пенсії в розмірі 20 732,01 грн підлягають задоволенню, оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача недоотриманої суми пенсії після померлої матері за період з 01.08.2015 року по 16.03.2018 року у розмірі 84 800 грн суд виходить з такого.

Судом було встановлено, що на запит нотаріуса органом ПФУ було повідомлено, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 становить 163 292,40 грн, однак період такого нарахування не зазначений. Зі змісту цієї відповіді вбачається, що запит нотаріуса надійшов у жовтні 2020 року, розмір недоотриманої пенсії розрахований з урахуванням положень ст.46 Закону України № 1058, тобто за три роки до моменту звернення по місяць смерті - з 01.11.2017 р. по 01.10.2020 р.

Зазначені відомості щодо розміру недоотриманої пенсії надані за останні три роки з посиланням на ч.1 ст.46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже, слід дійти висновку, що вищевказані факти свідчать про обліковування відповідачем розміру вже призначеної пенсіонеру пенсії за віком, яка, навіть за умови її не нарахування та / або не виплати, обчислюється органом ПФУ у разі відсутності підстав для скасування вже призначеної пенсії.

Рішення про скасування вже призначеної довічної пенсії ОСОБА_2 суду не надано, за змістом наданих пояснень таке рішення відповідачем не приймалось. Отже, в даному випадку, призначена довічна пенсія спадкодавця мала обліковуватися в будь-якому разі, навіть за умови її не нарахування та не виплати (внаслідок призупинення виплати).

Судом було вжито заходів для витребування відомостей щодо розміру пенсії та періоду заборгованості.

Проте, суду було надано відомості про розмір пенсії ОСОБА_2 , де зазначено, що за період з 01.07.2015 по 16.03.2018 пенсія останній не нараховувалась. Оскільки відповідач не визнає наявність у нього заборгованості перед спадкодавцем з огляду на вимоги ст. 46 вищезазначеного Закону № 1058, відомостей про спірну заборгованість нотаріусу за період з 01.07.2015 по 16.03.2018 року для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не надав, тобто вказані обставини у їх сукупності унеможливлюють виконання нотаріусом своїх повноважень щодо видачі такого свідоцтва на всю суму спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки відповідач не надав а ні нотаріусу, а ні суду відомості щодо розміру недоотриманої пенсії за весь період її невиплати спадкодавцеві за життя з 01.07.2015 по 16.03.2018, додаткове звернення позивача до нотаріуса як обов`язкова передумова для звернення до суду не вимагається, оскільки позивач є таким, що прийняв спадщину в цілому (ч. 2 ст. 1268 ЦК України).

Відповідачем не надано суду відомостей про розмір пенсії спадкодавця у спірний період помісячно. Позивачем належний розрахунок пенсії також не наведено, зазначено лиш приблизну суму 84 800,00 грн. Суд позбавлений можливості самостійно достовірно обчислити розмір недоотриманої пенсії спадкодавця за спірний період, а тому, відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення конкретної суми за спірний період.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач просить стягнути пенсію за період з 01.08.2015 року, але, з відповіді відповідача вбачається, що нарахування та виплата пенсії спадкодавці була припинена з 01.07.2015 року.

Проте, не надання відповідачем відомостей про розмір пенсії не має бути перешкодою для належного захисту порушеного права позивача (такий підхід було застосовано ВС у постанові № 638/19167/19 від 30.11.2022). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо заявленого періоду, але з урахуванням неможливості обчислення його розміру через ненадання відповідачем належних відомостей і як наслідок неможливості її стягнення за рішенням суду, ефективним засобом захисту порушеного права в такому випадку суд вважає зобов`язання відповідача виплатити позивачеві недоотриману пенсію ОСОБА_2 за спірний період.

Враховуючи вищенаведене, звертаючи увагу на поведінку відповідача щодо ненадання повної інформації про розмір заборгованості з пенсії; встановлений факт обмеження права власності позивача, суд вважає, що стягнення за цим рішенням з відповідача суми пенсії за період з 01.08.2015 по 16.03.2018 без визначення її конкретного розміру, у даному випадку не є виходом за межі позовних вимог, а тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 20 732 (двадцять тисяч сімсот тридцять дві) грн 01 коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 за період з 01 серпня 2015 року по 16 березня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог,- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім) грн 60 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков